РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
28 травня 2026 р.  Справа № 120/1823/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Дмитришеної Р.М., 
за участю секретаря судового засідання: Тлуста А.О. 
представника позивача: Сидоренко Д.О. (поза межами суду)
представника відповідача: Коваль В.М. (поза межами суду)
представника третьої особи: Мавроді Р.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДенДі-ЛОГІСТИК" 
до: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної митної служби України в особі Вінницької митниці, 
про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:
У Вінницький окружний адміністративний суд звернулося з адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ДенДі-ЛОГІСТИК" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень від 10.12.2025 №000397/ВН398/25 та від 11.12.2025 №000398/ВН399/25 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірні рішення приймалися на підставі Актів перевірки характеристик щодо продукції - критий вагон №29090396, дата виробництва: 14.01.2013, та критий вагон №29463692, дата виробництва: 15.01.2014, у яких встановлено порушення, а саме: відсутня Декларація відповідності Технічному регламенту; відсутній знак відповідності Технічному регламенту.
Позивач вважає спірні рішення протиправними з підстав того, що згідно з даними технічного паспорту, вагони, що підлягають розмитненню, не є ані такими, що виготовляються, тобто знаходяться в процесі обробки чи переробки, у тому числі збирання; ані такими, що модернізуються, тобто знаходяться в процесі покращення його властивостей, а ТОВ «ДенДі-ЛОГІСТИК» не є виробником у розумінні Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності».
Вагони, що підлягають митним формальностям, є готовою річчю, введеною в експлуатацію у 2013-2014 роках, а їх відповідність технічним вимогам, що діяли на час їх виготовлення, підтверджується сертифікатами відповідності ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.10044 та ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.08275.
Представник позивача зазначає, що вимоги Технічного регламенту щодо наявності декларації відповідності та знака маркування продукції не розповсюджуються на вагони 2013-2014 років виготовлення, оскільки останні виключені зі сфери дії Технічного регламенту відповідно до його пункту 1 в силу описаних в ньому процесів.
До того ж, Технічний регламент, який набрав чинності 10.08.2016, не може розповсюджуватися на спірні правовідносини, як такий що не є ретроспективним у часі.
Отже, процедури оцінки відповідностей з урахуванням ст. 25 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» та п. п. 1, 29 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1194, застосовуються виключно виробниками продукції, виготовленої та модернізованої після 10.08.2016, тобто набранням чинності Технічним регламентом.
Ухвалою від 17.02.2026 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державну митну службу України в особі Вінницької митниці. Установлено строк для подання заяв по суті.
Скориставшись процесуальним правом, відповідач подав відзив у якому заявлені вимоги заперечує. По суті спору відповідач вказав, що Вінницькою митницею прийняті рішення про призупинення митного оформлення критих вагонів (далі - продукції) за результатами державного контролю продукції. Причинами призупинення, відповідно до пункту 9 зазначеного рішення, вказано про відсутність документів, передбачених технічними регламентами для такої продукції, про що митний орган повідомив Державну службу України з безпеки на транспорті листами.
Управлінням державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку характеристик продукції, за наслідками якої складено Акти перевірки характеристик продукції. Зокрема, по вагону №29090396 складений Акт від 10.12.2025, по вагону №29463692 - Акт від 11.12.2025, у яких зазначено, що продукція не відповідає встановленим вимогам - випуск у вільний обіг заборонено відповідно до Закону №2735-VI. Актами перевірки установлено відсутність Декларації відповідності Технічному регламенту та знаку відповідності Технічному регламенту. 
На підставі Актів відповідачем прийняті спірні рішення, які на думку останнього, є правомірними. 
За позицією відповідача, метою здійснення контролю продукції є забезпечення відпoвіднoсті прoдукції, щo ввoзиться на митну теритoрію України, встанoвленим вимoгам дo мoменту її випуску у вільний oбіг на митній теритoрії України та недoпущення ввезення на митну теритoрію України прoдукції, яка станoвить серйoзний ризик суспільним інтересам.
Щодо доводів представника позивача, що дія Технічного регламенту №1194 поширюється лише на вагони, які виготовляються та модернізуються після набрання чинності вказаного регламенту, а саме з 2016 року відповідач заперечує, адже об`єктами вказаного Технічного регламенту є усі без виключень вантажні вагони, які є рухомим складом залізничного транспорту та які експлуатуються.
Окрім вказаного, чинна редакція Технічного регламенту №1194 не містить ніяких перехідних положень, які б дозволяли підтверджувати відповідність продукції документами отриманими, до набрання чинності вказаного Технічного регламенту (2016 рік) чи обмеження застосування такого регламенту в залежності від дати виготовлення продукції.
Аналіз Закону України Про технічні регламенти та оцінку відповідності (№124-VIII), дозволяє зробити висновок, що законом надана можливість при розробці технічних регламентів корегувати та/або обмежувати його дію на продукцію, яка була виготовлена і введена в експлуатацію до набрання ним чинності.
З приводу наявності сертифікатів відповідності, то їх строк дії до 16 червня 2013 року та до 16 червня 2016 року відповідно. До того ж, відповідно до пункту 6 додатку №1 до сертифікату передбачено, що для збереження дії сертифіката відповідності заявник завчасно (не пізніше 6 місяців) до закінчення строку його дії подає відповідну заявку на продовження сертифікації. У технічних паспортах відсутні відомості про останні планові ремонти (капітальний чи деповський).
Тож відповідач акцентує, що поданий при першій реєстрації транспортного засобу сертифікат відповідності є неналежним сертифікатом. 
Відповідно до письмових пояснень третьої особи повідомлено, що декларантом, під час здійснення митного оформлення для підтвердження дотримання заходів нетарифного регулювання Декларація про відповідність рухомого складу залізничного транспорту вимогам Технічного регламенту, наявність якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 №1194 не надавалась. На поданих до митного оформлення документах відсутня відмітка про їх відповідність одному чи кільком технічним регламентам та не нанесено національний знак відповідності.
Митному органу було надано лише копії сертифікатів відповідності ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.08275 від 29.07.2011 та ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.10044 від 16.06.2013.
До Вінницької митниці надійшли листи, надіслані Управлінням державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.12.2025 №105111/24.2/24-25 та від 11.12.2025 №105531/24.2/24-25 про заборону випуску у вільний обіг залізничних вагонів.
За наданою інформацією, відповідачем проведено позапланові перевірки та встановлено невідповідності, визначені пунктом 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1194 «Про затвердження Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту», пунктом 1 в частині «Правила та умови нанесення знака відповідності технічним регламентам» Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення».
Враховуючи викладене, вирішено, що продукція не відповідає встановленим вимогам, а випуск її у вільний обіг заборонено відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Представник позивача подала відповідь на відзив, у якій спростовує доводи відповідача та наводить мотиви їх відхилення.
Представник відповідача подав заперечення, у яких наводить аргументи щодо своєї правової позиції. 
Ухвалою від 27.03.2026 суд постановив розгляд справи №120/1823/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДенДі-ЛОГІСТИК" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної митної служби України в особі Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Призначено судове засідання.
В ході судового розгляду учасники процесу підтримали свої вимоги та заперечення, наведені в заявах по суті.
Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
Між Закритим акціонерним товариством «Антота» (Продавець, Литва) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДенДі-ЛОГІСТИК» (Покупець) (далі - ТОВ «ДенДі-ЛОГІСТИК», позивач) укладений зовнішньоекономічний Договір купівлі-продажу залізничних вагонів №ANT2025.004 від 23.10.2025 (далі Договір) (а.с. 21-34).
За умовами Договору Продавець продає, а Покупець купує в сукупності та у стані у якому вони перебувають на момент переходу права власності три криті вагони №29090396, 29090495, 29463692, згідно з переліком вагонів, наведеним у додатку, що передаються, моделі 11-1807-01 2013/2014 року, за ціною без ПДВ 25 000 евро.
За виставленим ЗАТ «Антота» рахунком-фактурою №ANT2025.052 від 03.11.2025 позивачем проведена оплата за вагони №№29090396, 29463692 та 29090495 відповідно до інвойсів (а. с. 37-39 т.1).
Передача вагонів підтверджується Актами приймання-передачі вагонів між представниками ЗАТ «Антота» та ТОВ «ДенДі-ЛОГІСТИК» (а. с. 40-41 т.1).
02.12.2025 до відділу митного оформлення №2 митного поста «Вінниця» Вінницької митниці декларантом ТОВ «ІНТЕР БРОК СЕРВІС» подано електронну митну декларацію (далі - МД), зареєстровану за №25UA401030002064U8, за якою задекларовано товар «вагони залізничні для перевезень вантажів коліями несамохідні, криті і такі, що замикаються, що були у використанні - критий вагон № 29090396, модель: 11-1807-01, тип: 5211, заводський №П466001, дата виробництва: 14.01.2013 - 1шт., Одержувач (імпортер): ТОВ «ДенДі-ЛОГІСТИК».
Для здійснення митного контролю та митного оформлення Товару за МД митному органу надано: сертифікати відповідності №ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.08275 від 29.07.2011 та №ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.10044 від 16.06.2013, рахунок-фактура №ANT2025.052 від 03.11.2025, накладна SMGS consignment note (rail) №96593969 від 28.11.2025, сертифікат про походження товару №ANT2025.052 від 03.11.2025, декларація про походження товару №ANT2025.052 від 03.11.2025, платіжна інструкція в іноземній валюті №21 від 12.11.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № ANT2025.004 від 23.10.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 23.10.2025, доповнення до внутрішнього договору (контракту) №1 від 18.04.2025, договір про надання послуг митного брокера №24/07/19-1 від 24.07.2019, довіреність б/н від 02.12.2025, Технічний паспорт вагону від 14.01.2013 (а.с. 43-57 т. 1).
Вінницька митниця прийняла рішення від 03.12.2025 №UA401030/2025/002064 (UA401030002064U8) про призупинення митного оформлення продукції за результатами державного контролю продукції (далі - Рішення-1), про яке листом митного органу від 03.12.2025 №7.12-1/28-01-02/5/7531 повідомлено Державну службу України з безпеки на транспорті (а.с. 58-59 т.1). 
На підставі Рішення-1, згідно з наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.12.2025 №2143 «Про проведення позапланової перевірки характеристик продукції», направлення на проведення перевірки від 05.12.2025 №000081, посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області здійснено позапланову перевірку характеристик продукції, а саме: вагони залізничні для перевезень вантажів коліями, несамохідні згідно з кодом УКТ ЗЕД 8606 91 80 00.
За результатами проведеного заходу складений Акт перевірки характеристик від 10.12.2025 №000079/ВН080/25, у якому зафіксовані порушення (далі Акт-1) (а.с. 60-64 т.1). 
За змістом Акту-1, під час здійснення позапланового заходу з ринкового нагляду на митному посту «Вінниця» Вінницької митниці, на якому призупинено митне оформлення, встановлено порушення щодо продукції – критий вагон №29090396, модель 11-1807-01, тип: 5211, заводський №П366001, дата виробництва: 14.01.2013, а саме: відсутня Декларація відповідності Технічному регламенту; відсутній знак відповідності Технічному регламенту, визначені п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1194 «Про затвердження Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту», п. 1 в частині «Правила та умови нанесення знака відповідності технічним регламентам», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення» (далі – Постанова №1184), п. 1 ч 7 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у зв`язку з чим, продукція не відповідає встановленим вимогам – випуск у вільний обіг заборонено відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
На підставі зазначеного акта Управлінням державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2025 №000397/ВН398/25 - заборона надання продукції на ринку відповідно до ст. ст. 28-32 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», ст. 12 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції». Відповідно до цього рішення, продукція не відповідає встановленим вимогам – випуск у вільний обіг заборонено відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», строк виконання - постійно (а.с. 65-68 т.1).
Надалі, Вінницькою митницею прийнято рішення про відмову у митному оформленні товару «вагони залізничні для перевезень вантажів коліями несамохідні, криті і такі, що замикаються, що були у використанні - критий вагон № 29090396, дата виробництва: 14.01.2013 - 1шт. Виробник: ПАТ «Азовобщемаш» (далі – Товар-1) з причин наведених у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні (випуску) чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.12.2025 №UA401030/2025/000070, оформленої Вінницькою митницею (а.с. 68-71 т.1).
З аналогічних підстав прийняте спірне рішення від 11.12.2025 №000398/ВН399/25 стосовно вагону №29463692.
Так, рішенням Вінницької митниці від 04.12.2025 №UA401030/2025/002072 (25UA401030002072U4) призупинено митне оформлення продукції за результатами державного контролю продукції (далі - Рішення-2), про яке листом митного органу повідомлено Державну службу України з безпеки на транспорті (а.с. 72-73 т.1). 
На підставі Рішення-2, згідно з наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 05.12.2025 №2157 «Про проведення позапланової перевірки характеристик продукції», направлення на проведення перевірки від 08.12.2025 №000082, посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області здійснено позапланову перевірку характеристик продукції, а саме: вагони залізничні для перевезень вантажів коліями, несамохідні згідно з кодом УКТ ЗЕД 8606 91 80 00.
За результатами проведеного заходу складений Акт перевірки характеристик від 11.12.2025 №000080/ВН081/25, у якому зафіксовані порушення (далі Акт-2) (а.с. 75-79 т.1). 
За змістом Акту-2, під час здійснення позапланового заходу з ринкового нагляду на митному посту «Вінниця» Вінницької митниці, на якому призупинено митне оформлення, встановлено порушення щодо продукції - критий вагон №29463692, модель 11-1807-01, тип: 5211, заводський №П466001, дата виробництва: 15.01.2014, а саме: відсутня Декларація відповідності Технічному регламенту; відсутній знак відповідності Технічному регламенту, визначені п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1194 «Про затвердження Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту», п. 1 в частині «Правила та умови нанесення знака відповідності технічним регламентам», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення» (далі – Постанова №1184), п. 1 ч 7 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у зв`язку з чим, продукція не відповідає встановленим вимогам – випуск у вільний обіг заборонено відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
На підставі зазначеного акта Управлінням державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.12.2025 №000398/ВН399/25 стосовно вагону №29463692 - заборона надання продукції на ринку відповідно до ст. ст. 28-32 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», ст. 12 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції». Відповідно до цього рішення, продукція не відповідає встановленим вимогам – випуск у вільний обіг заборонено відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», строк виконання – постійно (а.с. 80-82 т.1).
Рішення Вінницької митниці відмовлено у митному оформленні товару «вагони залізничні для перевезень вантажів коліями несамохідні, криті і такі, що замикаються, що були у використанні - критий вагон №29463692, модель: 11-1807-01, тип: 5211, заводський №П466001, дата виробництва: 15.01.2014 -1шт. Виробник: ПАТ «Азовобщемаш», з причин наведених у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні (випуску) чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.12.2025 №UA401030/2025/000069, оформленої Вінницькою митницею.
Товариство не погоджується із спірними рішеннями, тому оскаржує їх до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції від 02.12.2010 № 2735-VІ (далі Закон №2735).
Основними актами законодавства, які регулюють спірні правовідносини є Закон України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції від 02.12.2010 №2735-VI (Закон №2735-VI); Закон України Про технічні регламенти та оцінку відповідності від 15.01.2015 №124-VIII (далі – Закон №124-VIII); Закон України Про загальну безпечність нехарчової продукції від 10.12.2010 (далі – Закон №2736-VI); Постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1194 «Про затвердження Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту» (далі - Постанова №1194); постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення» (далі - Постанова №1184).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (зі змінами) (далі - Положення№103).
Відповідно до пункту 1 Положення №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з пунктом 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті (підпункт 2 пункту 5 Положення №103).
Стаття 4 Закону № 2735-VІ визначає, що метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Частиною першою статті 22 Закону № 2735-VI визначені заходи державного ринкового нагляду, зокрема, перевірка характеристик продукції, заборону надання продукції на ринку.
Відповідно до статті 23 Закону № 2735-VI під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів.
Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Перевірки характеристик продукції проводяться, зокрема, у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції, з дотриманням вимог Митного кодексу України (пункт 4 частини шостої статті 23 Закону № 2735-VI).
Під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація, зокрема, декларація про відповідність (п.1 частини сьомої статті 23 Закону № 2735-VI).
Предметом оскарження у цій справі є рішення органу державного нагляду (контролю) з безпеки на транспорті про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, якими заборонено надання продукції (бувших у використанні вагонів, побудованих у 2013-2014) на ринку через відсутність Декларації відповідності Технічному регламенту та знаку відповідності Технічному регламенту, визначених п. 35 Постанови №1194, п. 1 в частині “Правила та умови нанесення знака відповідності технічним регламентам”, затверджених Постановою №1184, п. 1 ч 7 ст. 23 Закону № 2735-VI.
Відповідно до абзацу тринадцятого частини першої статті 1 Закону №124-VIII, за визначенням знак відповідності технічним регламентам - маркування, за допомогою якого виробник вказує, що продукція відповідає застосовним вимогам, визначеним у технічних регламентах, якими передбачене нанесення цього маркування.
За змістом абзацу десятого частини першої статті 1 Закону №124-VIII, документом про відповідність є декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.
Абзацом тридцять дев`ятим частини першої статті 1 Закону №124-VIII, обумовлено, що технічний регламент - це нормативно-правовий акт, в якому визначено характеристики продукції або пов`язані з ними процеси та методи виробництва, включаючи відповідні адміністративні положення, додержання яких є обов`язковим. Він може також включати або виключно стосуватися вимог до термінології, позначень, пакування, маркування чи етикетування в тій мірі, в якій вони застосовуються до продукції, процесу або методу виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №124-VIII, у випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, виробник або уповноважений представник (від імені та під відповідальність виробника) повинен складати декларацію про відповідність.
За визначенням абзацу сорокового частини першої статті 1 Закону №124-VIII, уповноважений представник - будь-яка фізична чи юридична особа - резидент України, яка одержала від виробника письмове доручення діяти від його імені стосовно визначених завдань. 
Тож, з аналізу наведених норм можна дійти висновку, що у випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, здійснює виробник або уповноважений його представник, до визначення якого позивач не відноситься. 
Щодо знаку відповідності технічним регламентам, то за визначенням абзацу тринадцятого частини першої статті 1 Закону №124-VIII, це є маркуванням, за допомогою якого саме виробник вказує, що продукція відповідає застосовним вимогам.
У спірному випадку товариство не має ознак виробника чи уповноваженого органу, не є розповсюжувачем продукції. Натомість він є набувачем відповідно до Договору купівлі продажу продукції від товариства (Литва) у стані, якому вона перебуває на момент переходу права власності. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1194 «Про затвердження Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту» (далі - Постанова №1194 в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначені основні вимоги до рухомого складу залізничного транспорту, що виготовляється та модернізується, а також до його складових і запасних частин під час проектування, виробництва, монтажу, налагодження, введення в експлуатацію, експлуатації, ремонту, що використовуються на залізничних коліях загального та незагального користування з шириною колії 1520 міліметрів із швидкістю руху до 200 кілометрів на годину включно.
Термін «виробник» у статтях Закону № 2735-VI вжито у значенні, наведеному в Законі №2736-VI - фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію; уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України); імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).
Пункт 1.11 Порядку присвоєння нових позначень модернізованим моделям вантажних вагонів, затверджених спільним наказом Мінтрансзв`язку та Мінпромполітики від 29.11.2005 №825/445, зареєстрованим в Мін`юсті 14.12.2005 за № 1502/11782, термін «модернізація» визначено як створення продукції з поліпшеними властивостями, обмеженою зміною початкової продукції та на заміну її. 
Відповідно до цього Порядку у разі модернізації вагонів, відомості про їх модернізацію заносяться до Класифікатора «Модернізація вантажних вагонів» (МД-ГР) та до технічного паспорту вагону ф. ВУ-4М (підстава внесення: Правила експлуатації на пономерного обліку власних вантажних вагонів, затверджених на 29 засіданні Ради залізничного транспорту країн-учасниць Співдружності).
З урахуванням даних технічного паспорту, вагони, що підлягають розмитненню, не є ані такими, що виготовляються, тобто знаходяться в процесі обробки чи переробки, у тому числі збирання; ані такими, що модернізуються, тобто знаходяться в процесі покращення його властивостей, а ТОВ «ДенДі-ЛОГІСТИК» не є виробником у розумінні Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності».
До того ж, відповідно до матеріалів справи, позивачем для митного оформлення Товару, а саме вагонів, бувших у використанні, надано: сертифікати відповідності №ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.08275 від 29.07.2011 та №ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.10044 від 16.06.2013, які діяли на час виготовлення продукції. 
Згідно із ст. 11 Закону України Про залізничний транспорт, рухомий склад, обладнання та інші технічні засоби, які постачаються залізничному транспорту, повинні відповідати вимогам безпеки руху, схоронності вантажів, охорони праці, екологічної безпеки і мати відповідний сертифікат.
Відповідно до листа Міністерства розвитку громад та територій України від 17.12.2025 повідомлено, що у 2013 сертифікація рухомого складу, могла здійснюватися виключно у добровільній сфері, оскільки діючий на той час Перелік продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, затверджений наказом Держспоживстандарту від 01.02.2025 №28, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 04.05.2005 за №466/10746, не містив продукцію залізничного призначення. Строк дії сертифіката відповідності міг становити від одного року до п`яти, в залежності від схеми сертифікації, яку вибирав замовник. Підстави визнання недійсним виданого у 2013 році сертифікати відповідності, строк дії якого закінчився, наразі відсутні (а.с. 42). 
Крім цього, частиною 1 статті 2 Закону №124-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що відносини, які виникають у зв`язку з розробленням та прийняттям технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, їх застосуванням стосовно продукції, яка вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а у випадках, визначених частиною другою статті 11 цього Закону, - перебуває в експлуатації в Україні, а також здійсненням добровільної оцінки відповідності.
Частиною першою та другою статті 11 цього Закону обумовлено, що продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами - також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.
У технічних регламентах, розроблених на основі актів законодавства Європейського Союзу, на додаток до вимог, які застосовуються до продукції, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, можуть бути встановлені вимоги, які застосовуються до продукції, що перебуває в експлуатації. У таких випадках продукція, що перебуває в експлуатації, повинна відповідати таким вимогам технічних регламентів, розроблених на основі актів законодавства Європейського Союзу, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.
У статті 12 Закону №124-VIII передбачено, що нормативно-правовим актом, яким затверджено технічний регламент, може бути встановлено, що надання на ринку або введення в експлуатацію продукції, яка відповідає вимогам технічного регламенту, що був чинним раніше, та була введена в обіг до дня набрання чинності новим технічним регламентом чи не пізніше іншого терміну (строку), встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено новий технічний регламент, не може бути заборонено або обмежено з причин невідповідності такої продукції вимогам нового технічного регламенту.
Нормативно-правовим актом, яким затверджено технічний регламент, що був прийнятий вперше чи дія якого раніше не поширювалася на певний вид продукції, може бути встановлено право надавати на ринку або вводити в експлуатацію продукцію, яка не відповідає усім чи окремим вимогам цього технічного регламенту та була введена в обіг до дня набрання ним чинності чи не пізніше іншого терміну (строку), встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено зазначений технічний регламент.
В контексті наведених вище норм суд зазначає, що залізничний рухомий склад, вироблений у 2013-2014р.р., не було включено до Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в України, затвердженого наказом Держспоживстандарту від 01.02.2005 №28, зареєстрованого в Мінюсті 04.05.2005 за №466/10746. Тому сертифікація продукції - залізничного рухомого складу (вагонів), здійснювалась у добровільному порядку.
Стаття 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.93 №46 «Про сертифікацію та стандартизацію» визначала, що сертифікація продукції здійснюється з метою запобігання реалізації нехарчової продукції, небезпечної для життя, здоров`я та майна громадян і навколишнього природного середовища. 
Завдання сертифікації нехарчової продукції за Декретом Кабінету Міністрів України від 10.05.93 №46 є тотожним завданню, визначеному преамбулою Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції». Тобто безпечність вагонів для життя, здоров`я та майна громадян і навколишнього природного середовища підтверджувалась наявністю сертифікату відповідності, виданого за діючими нормами законодавства.
Водночас, за доводами відповідача наявність такого сертифіката не відміняє необхідності наявності декларації про відповідність, яка передбачена Технічним регламентом №1194.
З цього приводу суд зазначає, що вагони придбані товариством, введені в експлуатацію у 2013-2014, та ввезені як такі, що були в ужитку. 
Технічний регламент №1194 набрав чинності 10.08.2016 та не містить перехідних положень. Водночас, Законом України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» визначається порядок застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності.
Як зазначено вище, статтею 12 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» врегульовано питання особливостей перехідних періодів застосування технічних регламентів. Частиною 2 цієї норми обумовлено, що нормативно-правовим актом, яким затверджено технічний регламент, що був прийнятий вперше чи дія якого раніше не поширювалася на певний вид продукції, може бути встановлено право надавати на ринку або вводити в експлуатацію продукцію, яка не відповідає усім чи окремим вимогам цього технічного регламенту та була введена в обіг до дня набрання ним чинності чи не пізніше іншого терміну (строку), встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено зазначений технічний регламент.
Тож, цією нормою визначено право надавати на ринку або вводити в експлуатацію продукцію, яка не відповідає усім чи окремим вимогам цього технічного регламенту та була введена в обіг до дня набрання ним чинності, хоча випадки конкретно не окреслені, а лиш зазначено, що може бути встановлено.
Оскільки вагони введено в експлуатацію (надано на ринок) у 2013, 2014 та у подальшому вони експлуатувались, в т.ч. й на залізничній інфраструктурі України, на підставі сертифікатів відповідності на вагони ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.10044 та ССФЖТ UA.ЦВ02.Б.08275, то вагони вважалися такими, що відповідали вимогам до безпечності продукції, встановленим чинним на той час законодавством введення в експлуатацію.
Верховний Суд у своїй сталій практиці сформував правовий висновок, відповідно до якого загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, яка вказує, що суди мають тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захистити права та інтереси особи.
ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» зазначив, зокрема, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення…, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.
За наведеного вище суд погоджується з доводами позивача, що дії відповідача при перевірці не відповідають ознакам правомірних, обумовлених ст. 2 КАС України.
Відповідно до Актів перевірки характеристик продукції предметом перевірки визначено «нові частини та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах». Однак, перевірці підлягли вагони, що були у використанні, за УКТ ЗЕД 8606 91 8000.
Щодо твердження відповідача про закінчення строку дії сертифікатів відповідності та невідповідності заповнення технічного паспорту на вагони, суд зазначає, що абзацом 2 п. 68 Статут залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 №457, визначено, що локомотиви і вагони, що належать підприємствам і експлуатуються в загальній мережі залізниць, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України.
Відповідно до абз. 2 п. 3 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу від 20.12.96 №411, зареєстрованих в Мін`юсті 25.02.97 за №50/1854 (далі - Правила технічної експлуатації) усі інструкції, які регулюють питання технічної експлуатації, рухомого складу, мають відповідати вимогам Правила технічної експлуатації.
Загальні вимоги до експлуатації рухомого складу (вагонів) визначаються р. 9 Правил технічної експлуатації. Серед вимог щодо допущення до експлуатації вагонів не встановлено вимоги щодо вибуття з експлуатації вагонів, строк дії сертифікату відповідності яких закінчився.
Разом з тим, пункт 10 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №451, визначено, що Декларування залізничного рухомого складу, що переміщується через митний кордон України як товар на підставі зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, міни, оренди (у тому числі приписаних до залізниць інших держав), лізингу тощо, здійснюється у відповідному митному режимі з поданням митної декларації, заповненої в установленому порядку.
Рухомий склад ввозився на територію України як товар, а не як транспортний засіб, тому наявність технічного паспорту не віднесено до переліку обов`язкових документів, що подаються митному органові відповідно до ст. 335 Митного Кодексу України.
Водночас, на підставі частин 1, 2, 3, 4 статті 29 Закону «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною 1 статті 28 цього Закону.
Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
У разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб`єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб`єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», заходами ринкового нагляду є, обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають:
а) обмеження надання продукції на ринку;
б) заборону надання продукції на ринку;
в) вилучення продукції з обігу;
г) відкликання продукції.
Відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у рішенні органу ринкового нагляду про заборону чи обмеження надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу або її відкликання зазначаються, зокрема, обґрунтування підстав прийняття такого рішення; конкретні обмежувальні (корегувальні) заходи та пов`язані з ними дії, що має виконати суб`єкт господарювання, до якого застосовуються такі заходи.
Відповідно до частин 11, 12, 13 статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) суб`єкту господарювання, щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам.
Суб`єкт господарювання, якого стосується проект рішення, має право надати (надіслати) органу ринкового нагляду свої пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту.
Цей строк може бути продовжено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням відповідного суб`єкта господарювання.
До своїх пояснень, заперечень та/або інформації суб`єкт господарювання може додавати документи чи їх копії, що обґрунтовують його позицію та підтверджують наведені ним дані.
Отже, наведеними вище нормами визначено чіткий алгоритм дій органами ринкового нагляду у відповідності до вимог статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
В порушення вимог статті 29 Закону, відповідачем не було надано часу для вжиття заходів щодо усунення невідповідності та не надано позивачу можливості надати повідомлення про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності.
Водночас, лише в разі виявлення, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає заходи, зокрема, шляхом заборони надання продукції на ринку.
Отже, відповідачем порушено процедуру прийняття оскаржуваних рішень та безпідставно встановлено такий спосіб вжиття заходів, як заборона надання продукції на ринку.
З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що спірні рішення прийняті не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому є протиправними та підлягають скасуванню
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданими сторонами, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) і "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений відповідно до платіжної інструкції від 05.02.2026 у розмірі 5 324,80грн (а.с. 95 т.1).
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.05.2012 №5076-VI (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.
Водночас, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", у справі "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява N 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Так, між адвокатом Сидоренко Д.О. (далі - адвокат) та товариством (далі - клієнт) укладений Договір про надання правової допомоги від 13.11.2025 №01-С (а.с. 91-94, т.1) та Додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 01.01.2026 (а.с. 96 т. 1)
Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 06.02.2026 визначено вартість послуг адвоката за годину роботи (а.с. 97 т. 1).
Між сторонами підписаний Акт надання послуг від 09.02.2026 на суму 27500грн (а.с. 98 т. 1).
Суд, оцінивши надані докази, доходить висновку, що заявлена сума до відшкодування є завищеною з огляду на те, що матеріали справи не містять великого обсягу, а тому до відшкодування сума є не співмірною із складністю справи.
Отже, враховуючи критерій обґрунтованості понесених позивачем витрат, заперечення відповідача щодо визначеного розміру, суд вважає що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 10 000 грн, що відповідає критерію розумності та співмірності. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенДі-Логістік» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 10.12.2025 №000397/ВН398/25.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 11.12.2025 №000398/ВН399/25.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенДі-Логістік» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений при зверненні судовий збір у розмірі 5 324,80грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 копійок).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенДі-Логістік» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень). 

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДенДі-ЛОГІСТИК» (код ЄДРПОУ - 41342063, вул. Залізнична, 25, смт. Запитів, Львівський район, Львівська область, 80461);
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ - 39816845, вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (код ЄДРПОУ 39816845, вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, 21021);
Третя особа: Державна митна служба України (код ЄДРПОУ - 43115923, вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119) в особі Вінницької митниці (код ЄДРПОУ - 43997544, вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034).

Повне судове рішення складено 04.06.2026.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна