Справа № 468/671/26
Провадження №2/485/527/26

Заочне рішення
іменем України

19 травня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі ТОВ "Діджи Фінанс") звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 19.12.2017 між Акціонерним товариством "ОТП БАНК" (далі ТОВ "ОТП БАНК") та ОСОБА_1  укладено кредитний договір № 2017403370_CARD відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит. Однак відповідачка належним чином не виконувала умов договору, в наслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 89443,62 грн, яка складається з: 58910,17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30533,45 грн заборгованість за відсотками.
15.03.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс», укладений договір факторингу №15/03/24 відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2017403370_CARD від 19.12.2017.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 89443,62 грн, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу - 7000 грн. 
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача згідно заяви просив розгляд справи проводити за відсутністю представника ТОВ "Діджи Фінанс" , щодо проведення заочного розгляду справи заперечень не мають. 
Відповідачка ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 19.12.2017 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2017403370_CARD. Відповідно до розділу 1 зазначеного Договору кредитор надав позичальнику споживчий кредит у загальній сумі 5854,77 грн, з яких 5189,60 грн на придбання товару у продавця та 415,17 грн на оплату комісії за надання кредиту та 250,00 грн на оплату послуг, строком на 12 місяців до 19.12.2018 зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних. Того ж дня відповідачка підписала графік платежів, який є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2017403370_CARD від 19.12.2017 (а.с.33-34).
Відповідно до п. 1.2. відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, інші платежу, визначені додатком № 1 «Графік платежів». 
АТ "ОТП Банк" виконало зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши грошові кошти за товар що підтверджується товарним чеком № 000000008785298 від 19.12.2017 (а.с. 44).
Крім цього, відповідно до положень розділу 2 Договору, Банк та Позичальник підтвердили факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), що розміщені на інтернет сайті Банку та на умовах викладених в цьому розділі.
Відповідно до п. 2.1. за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання кредиту, банк відкриває держателю рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. 
Відповідачці було емітовано та видрано картку № НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою ( а.с. 45)
Загальний розмір кредитної лінії складає 3000,00 грн (п. 2.2. договору). Відповідно до п. 2.3. договору строк користування кредитною лінією становить три роки з моменту підписання банком та позичальником цього договору.
Відповідно до п. 2.4. Договору за користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку, та на дату укладення угоди розмір процентів становить 40 % на рік по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день.
Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_2 за період з 19.12.2017 по 15.03.2024 (а.с. 14-28).
Згідно наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості, відповідачка неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором № 2017403370_CARD в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 89443,62 грн, яка складається з: 58910,17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30533,45 грн заборгованість за відсотками (а.с.76-142).
15 березня 2024 року між акціонерним товариством «ОТП Банк» і ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу №15/03/2024, за яким первісний кредитор передав, а Фактор (Новий кредитор) прийняв право грошової вимоги, що належить Клієнту, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між первісним кредитором і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості ( а.с.53-69).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором №2017403370_CARD від 19.12.2017 на загальну суму 89443,62 грн, яка складається з: 58910,17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30533,45 грн заборгованість за відсотками (а.с.48).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Згідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору, отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості. 
Відповідачка не довела належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не надала.
Враховуючи вище наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 157).
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 , додаткову угоду № 2017403370_CARD від 28.11.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Білецьким Б. М., Акт надання послуг № 2017403370_CARD підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 27.11.2025 на загальну суму 7000 грн, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с.13, 32,47-52, 70, 143).
Суд бере до уваги, що позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникло з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною. Представництво інтересів позивача у справі здійснювалось в порядку самопредставництва юридичної особи, а розгляд справи здійснено судом оперативно в одному судовому засіданні без учасників справи.
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 7000 грн. є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).
Таким чином, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 3000 грн., оскільки, такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (ЄДРПОУ 42649746, адреса: 07406, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) заборгованість за договором № 2017403370_CARD від 19.12.2017 в сумі 89443,62 грн (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста сорок три грн 62 к.), з яких: 58910,17 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30533,45 грн - заборгованість за відсотками; а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 к.) та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі грн 00 к).
В стягненні решти витрат на правову допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 19.05.2026.

Суддя О. В. Соловйов