Справа № 947/14278/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року          с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 (дівоче прізвище — ОСОБА_2 ), інтереси якої представляє адвокат Притула Анастасія Сергіївна (свідоцтво № 004171 від 20.05.2020 р.), із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у яких зазначена дата народження не збігається з датою народження, вказаною в актовому записі про народження заявниці.
В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андріївка Білгород-Дністровського району Одеської області УРСР, що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 . Актовий запис про народження ОСОБА_3 № 50 датований 10 грудня 1960 р. та складений виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області — при цьому датою народження в ньому зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25 квітня 1987 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , а 15 жовтня 1991 року цей шлюб було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .
При зверненні до органів Пенсійного фонду України для оформлення пенсії за віком ОСОБА_1 було виявлено невідповідність дати її народження в різних документах. Зокрема, відомості Державного реєстру актів цивільного стану громадян містять такі розбіжності:
— актовий запис про народження № 50 від 10.12.1960 на ім'я ОСОБА_3 : дата народження — ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
— актовий запис про шлюб № 496 від 25.04.1987: наречена — ОСОБА_3 , прізвище після одруження — ОСОБА_5 , дата народження — ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
— актовий запис про народження дитини № 384 від 16.02.1988: мати — ОСОБА_1 , дата народження матері — ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
— актовий запис про розірвання шлюбу № 1138 від 15 листопада 1991 року: особа, яка розриває шлюб, — ОСОБА_1 , дата народження — ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
— паспорт громадянки України № НОМЕР_3 , виданий органом 5112 від 21.01.2025 року: дата народження — ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, у різних правовстановлюючих документах заявниці дата народження зазначена по-різному: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 . Єдиним документом, що достовірно і незмінно засвідчує правильну дату народження заявниці — ІНФОРМАЦІЯ_1 , є Свідоцтво про народження № НОМЕР_1 та первинний актовий запис про народження № 50.
У відповідь на адвокатський запит Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом № 34/376/22/22-18 від 07.02.2026 р. відмовив у видачі витягу з огляду на наявні розбіжності в актових записах. Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області також відмовило у заміні паспорта у зв'язку з тими самими розбіжностями.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.03.2026 р. № 154750003298 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком частково у зв'язку з тим, що титульний аркуш трудової книжки НОМЕР_4 заповнений з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 20.07.1974 № 162 та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, а також через відсутність належних підстав зміни прізвища ОСОБА_6 .
Ця обставина змушує її звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документів.
Заявниця стверджує, що в позасудовий спосіб усунути розбіжності у даті народження неможливо, а зазначені документи — Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , Свідоцтво про народження дитини № 384, трудова книжка НОМЕР_4 та паспорт громадянки України № НОМЕР_3 — належать їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою суду від 10.03.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання заявниця не з`явилася, від її імені діє її представник адвокат Притула А.С.
В судове засідання представник заінтересованої особи - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання даної заяви залишив на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження — це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа у випадку, коли є інші ознаки, що ідентифікують заявника, і суд може встановити, що документ належить заявнику.
Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Заявниця зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до юрисдикції Овідіопольського районного суду Одеської області, відтак підсудність дотримана.
Судом досліджено такі докази:
1) Свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії № НОМЕР_1 , видане на підставі актового запису № 50 від 10.12.1960 р. виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, — в якому датою народження зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цей документ є первинним актом реєстрації народження і відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є безспірним доказом факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2) Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (актовий запис № 1138 від 15.10.1991 р.), складений Київським відділом ДРАЦС у м. Одесі, — в якому дата народження особи зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є технічною помилкою при внесенні числа місяця (15 замість 16), допущеною в процесі реєстрації.
3) Свідоцтво про народження дитини серії № 384 від 16.02.1988 р. — в якому дата народження матері — ОСОБА_1 — зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є помилкою, перенесеною з паспортних даних матері.
4) Трудова книжка НОМЕР_4 , в якій дата народження власника також зазначена з відхиленням від свідоцтва про народження.
5) Паспорт громадянки України № НОМЕР_3 , виданий 21.01.2025 р., в якому дата народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_5 , — тобто місяць і дата помінялись місцями відносно свідоцтва про народження. 
6) Відповідь Київського відділу ДРАЦС у м. Одесі № 34/376/22/22-18 від 07.02.2026 р., якою підтверджено наявність розбіжностей в актових записах і зазначено, що їх виправлення в позасудовому порядку неможливе.
7) Відповідь ГУ ДМС України в Одеській області від 07.02.2026 р. про відмову у заміні паспорта у зв'язку з розбіжностями в дані особи в Держреєстрі актів цивільного стану.
8) Рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 16.03.2026 р. № 154750003298 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд встановлює, що наявні розбіжності в датах народження у різних документах заявниці мають технічний (помилковий) характер та не ставлять під сумнів особу заявниці, оскільки по всіх документах збігаються: прізвище, ім'я, по батькові — ОСОБА_7 ; рік народження — 1960; місце народження — Одеська область; ідентифікаційний код.
Таким чином, у всіх перелічених документах, в тому числі і в трудовій книжці наявні розбіжності в написанні дати народження заявниці порівняно з її Свідоцтвом про народження.
Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. 
Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. 
Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. 
Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа ОСОБА_1 , є підтвердження страхового стажу заявниці.
Крім цього, суд зазначає, що відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. 
Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. 
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За встановлених обставин, заявниця не може нести відповідальність за недоліки при заповненні першої сторінки трудової книжки, оскільки трудова книжка заповнялася відповідними особами, за дії яких заявниця відповідати не може.
У зв`язку із зазначеним, на думку суду, наявні всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявниця. 
При цьому, вимога заявниці підтверджується належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви, що підтверджують обставини, на які посилається заявниця.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці та належне її оформлення, та при цьому не може бути підставою для виключення певних періодів її роботи з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації установи не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань перерахунку пенсії за віком. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що встановлення належності правовстановлюючих документів породжують для заявниці юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даних фактів, у зв`язку з чим остання немає іншої можливості встановити зазначені юридичні факти та отримати на їх підтвердження документи, які будуть юридично значимими для всіх установ та організацій на території України і за її межами, а також враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, дані докази повністю узгоджуються із її заявою, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення та встановити факт належності ОСОБА_1 , вказаних в заяві документів, що стосуються її трудової діяльності.
Правильною датою народження заявниці є ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 та актовим записом про народження № 50 — первинним і незаперечним документом. Розбіжності у свідоцтві про розірвання шлюбу ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та у документах, пов'язаних з народженням дитини і в паспорті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), є наслідком механічних помилок при внесенні відомостей до відповідних реєстрів, а не реальних змін особи заявниці. 
Таким чином, перелічені нижче документи належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , незважаючи на те, що в них дата народження вказана інакше. Встановлення цього факту є необхідним для реалізації права заявниці на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та для подальшого приведення документів у відповідність.
Суд також зазначає, що встановлення даного факту в порядку окремого провадження є єдиним можливим та ефективним способом захисту прав заявниці, позаяк у адміністративному порядку органи ДРАЦС та ДМС відмовили їй у вчиненні необхідних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 81, 89, 263, 265, 293, 315, 316 ЦПК України, суд —

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення — задовольнити.
Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андріївка Білгород-Дністровського району Одеської області (дівоче прізвище — ОСОБА_2 ), ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 , таких документів:
1) Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (актовий запис про розірвання шлюбу № 1138 від 15.10.1991 р., складений Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), в якому дата народження заявниці зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
2) Свідоцтва про народження дитини серії № 384 від 16.02.1988 р. (актовий запис про народження дитини № 384 від 16.02.1988 р., складений Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), в якому дата народження матері — ОСОБА_1 — зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
3) Трудової книжки серії НОМЕР_4 , в якій дата народження власника зазначена інакше- ІНФОРМАЦІЯ_5 , ніж у свідоцтві про народження;
4) Паспорта громадянки України № НОМЕР_3 , виданого органом 5112 від 21.01.2025 р., в якому дата народження зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 », —
зазначені документи належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до Свідоцтва про народження № НОМЕР_1 (актовий запис про народження № 50 від 10.12.1960 р., виконавчий комітет Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області). 
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        А.І. Бочаров