Справа № 761/36464/25
Провадження № 2/761/3984/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.,
при секретарі судового засідання - Лазуренко А.В.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2025 року позивач звернулася з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2024 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та розірвано шлюб, зареєстрований 30 листопада 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Києві, актовий запис № 1679.
Від цього шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають двох, на даний час малолітніх, спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Починаючи з грудня 2023 року, ОСОБА_2 проживає окремо від ОСОБА_4 та їх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Діти постійно проживають з матір`ю.
Зазначає, що сторони спільно погодили розмір аліментів в сумі 1 000,00 дол. США та визначили його як достатній для забезпечення належної участі батька в матеріальному утриманні дітей.
ОСОБА_2 визнав вказану суму аліментів прийнятною та можливою для оплати. Обумовлену суму аліментів ОСОБА_2 сплачував щомісяця з грудня 2023 до червня 2025.
Відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає, а тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.
29 серпня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М.
08 вересня 2025 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання відповідача 
Ухвалою суду від 12.06.2026 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 12.06.2026 було задоволено клопотання про витребування доказів.
14 жовтня 2026 року до суду подано відзив на позовну заяву в якому відповідач визнає свій обов`язок утримувати дітей, однак вважає, шо заявлений до стягнення розмір аліментів є неспіввісним та необґрунтованим відносно до фактичних обставин справи. Такий розмір аліментів відповідач сплачував за власної ініціативи, оскільки мав відповідний дохід від здійснення підприємницької діяльності. Однак, 18.07.2025 року підприємницька діяльність відповідача припинена, у зв`язку із чим відповідач тимчасово припинив сплату аліментів. Станом на час розгляду цієї справи відповідач вже є працевлаштованим на посаді менеджера в роздрібній торгівлі у фізичної особи- підприємця ОСОБА_8 . Однак, посадовий оклад відповідача у розмірі 12 000,00 грн не дає змогу відповідачу сплачувати аліменти в такому розмірі, який заявлений позивачем. З огляду на вказане вище відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме визнає, що може сплачувати аліменти на утримання двох дітей сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 06.11.2025 було задоволено клопотання представників сторін про витребування доказів.
09 березня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій вказується, що розмір аліментів, який визнає відповідач, є занадто низьким та суперечить попередньо визначеному ним же розміру.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили позов задовольнити частково.
Суд, вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2024 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та розірвано шлюб, зареєстрований 30 листопада 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Києві, актовий запис № 1679, що підтверджується рішенням, яке знаходиться в матеріалах справи.
Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх.
З матеріалів справи вбачається, що малолітні діти сторін проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Між сторонами наявний спір щодо порядку та розміру сплати аліментів. При цьому, домовленості між сторонами щодо розміру, способу та порядку надання утримання на користь неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, у позасудовому порядку не досягнуто.
Як зазначила позивач в обгрунтування позовних вимог, щомісячні витрати на утримання дітей на щоденні потреби складають: оплата приватного дитячого садка ФОП ОСОБА_9 для ОСОБА_6 - 19 830,00 грн щомісячно; оплата послуг логопеда для ОСОБА_6 - 3600,00 грн щомісяця; оплата навчання ОСОБА_5 в приватному закладі освіти ТОВ «Центр освіти «Оптіма», вартість навчання в якому складає - 17 000,00 грн щомісяця; оплата харчування ОСОБА_5 в навчальному закладі - 1800 грн щомісяця; оплата послуг психолога KINDER KLINIK для ОСОБА_5 - 3840,00 грн щомісяця; оплата послуг з занять ОСОБА_5 з індивідуального малювання та англійської мови - 1683,00 грн щомісяця; оплата факультативів ОСОБА_5 - 4800,00 грн щомісяця; оплата послуг планового/позапланових оглядів лікарів - 7000,00 грн щомісяця на 2-х дітей; харчування/ліки/ вітаміни - 20 000,00 грн щомісяця на 2-х дітей; розваги/іграшки/дозвілля - 6 000,00 грн щомісяця на 2-х дітей; книжки/навчальні матеріали/канцелярія - 6 000,00 грн щомісяця на 2-х; одяг/взуття в середньому - 8 000,00 грн щомісяця на 2-х дітей.
Відповідач скористався правом подачі відзиву, в якому вказав, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст. 157 цього Кодексу.
Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено на 2026 рік прожитковий мінімум дітей віком дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.
Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що його посадовий оклад не дає змогу відповідачу сплачувати аліменти в такому розмірі, який заявлений позивачем, оскільки як вбачається з матеріалів справи, у останнього відбувався рух коштів по рахунках та які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.
При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб також не має, принаймні відповідачем доказів протилежного суду не надано. 
Суд, оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що обоє батьків зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача враховує наявність у сторін спільних неповнолітніх дітей, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в утриманні дочок, діючи виключно в найкращих інтересах дітей, виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення їх права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дітьми повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати дітей, враховуючи надані суду докази про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, з урахуванням закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, з огляду на те, що відповідач позов визнав частково, виходячи з матеріального становища сторін, суд вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 28.08.2025 і до досягнення кожною дитиною повноліття.
На думку суду, вказаний розмір аліментів з урахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам останнім. 
Одночасно, суд вважає за необхідне також зазначити наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З огляду на викладене, позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Позивачем також заявлено витрати на правову допомогу 10500,00 грн.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи малозначність справи, розгляд її в спрощеному позовному провадженні, обсяг наданих послуг адвокатом, суд вважає, що співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є сума у розмірі 10000,00 грн.
Згідно зі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211, 20 грн, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 7, 141, 150, 155, 180, 181, 182, 184, 185, 191, 192 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 28.08.2025 і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено протягом п`яти днів.

Суддя Андрій АНОХІН