02.06.2026 Справа № 756/2161/26
Ун.№756/2161/26
Пр.№ 2-о/756/175/26

Р I Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Майбоженко А.М.‚
секретаря Приходько К.А.,
за участю:
заявника ОСОБА_1 ,
представниці заявника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем своєю матір`ю ОСОБА_3 , на момент її смерті.
В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла його мати ОСОБА_3 .
За життя 17.05.2012 року, вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину - ОСОБА_1 .
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла, 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Вищевказана квартира на праві власності належала 1/3 частки - спадкодавцю, інша частина заявнику - 1/3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.11.2004 року Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району міста Києва згідно з розпорядженням від 11.11.2004 року за № 2770, 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_4 .
Заявник постійно проживав з своєю матір`ю, піклувався про неї, здійснював догляд та забезпечував її матеріальні й побутові потреби, сплачував комунальні рахунки, ніс інші витрати, пов`язані з утриманням житла до дня її смерті. 
ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.
Однак постановою нотаріуса від 06.12.2025 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, відповідно до матеріалів спадкової справи № 706/2025, нотаріус дійшов висновку, що спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 не проживав постійно разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, оскільки відсутні докази такого проживання.
При цьому заявник фактично протягом тривалого часу постійно проживав разом зі своєю матір`ю, вів з нею спільний побут, здійснював догляд, надавав допомогу та сприймав таке проживання як єдине та безперервне місце свого проживання. З огляду на тісні сімейні відносини, багаторічне спільне проживання та відсутність будь-яких спорів щодо спадку, він щиро вважав, що сам факт спільного проживання з матір`ю є достатнім для прийняття спадщини, та не надавав значення формальним питанням реєстрації місця проживання, не усвідомлюючи юридичних наслідків її відсутності. 
Крім того, 24 лютого 2022 року, у перший день повномасштабного збройного вторгнення РФ проти України, ОСОБА_1 з власної ініціативи прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою вступу до лав Збройних Сил України.
Починаючи з 25 лютого 2022 року заявник проходив військову службу та виконував бойові (службові) завдання.
У ході проходження військової служби стан здоров`я заявника істотно погіршився. Він отримав захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. Відповідно до висновку військово-лікарської комісії, складеного згідно з вимогами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, на підставі статті 61-а, графи ІІ Розкладу хвороб, заявника було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Після звільнення з лав ЗСУ заявник змушений був проходити тривалий, безперервний курс лікування і реабілітації.
Зазначені обставини фактично унеможливили своєчасне звернення заявника до нотаріальних органів для оформлення спадкових прав.
В зв`язку з вищезазначеним просить задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В судовому засіданні заявник та його представниця заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В наданих суду поясненнях просив проводити розгляд справи за їх відсутністю, зазначив, що заявником обрано не правильний процесуальний шлях для захисту своїх інтересів. Крім того, справи про спадкування повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження.
Представник заінтересованої особи Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю заінтересованих осіб.
Заслухавши заявника та його представника, покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 , 17.05.2012 року склала заповіт, яким розпорядилася всім належним їй на момент смерті майном, незалежно від його виду, складу та місця знаходження, заповівши його своєму сину - ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту № 30475583 від 17.05.2012 року.
Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 141784046 від 06.12.2025, який міститься в матеріалах спадкової справи, на момент своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник ОСОБА_1 зареєструвався через рік після смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інші зареєстровані особи в цій квартирі відсутні.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.11.2004 року Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району міста Києва, згідно з розпорядженням від 11.11.2004 року за № 2770 квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної часткової власності заявнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних долях.
Після смерті батька заявником, було отримано 20.09.2012 свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складалась із 1/3 частки квартири за АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 станом на день смерті своєї матері хоч і був зареєстрований за іншою адресою, однак, фактично проживав разом із своєю матір`ю останні три роки її життя, що підтверджується показаннями свідків.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_3 та підтримувала дружні стосунки з матір`ю заявника - ОСОБА_3 . Вона була похилого віку, трішки ходила по квартирі, оскільки мала перелом стегна. Її син проживав разом з нею, доглядав за нею до її смерті.
Свідок ОСОБА_6 проживає в квартирі АДРЕСА_4 цього будинку, пояснила, що ОСОБА_7 жив зі своєю матір`ю, доглядав її, оскільки в неї був перелом стегна і вона погано рухалася. Вона бачила його щодня. В них сусідські відносини.
Крім того, згідно із заявою, яка посвідчена 23.12.2025 приватним нотаріусом КМНО Кондратенко О.В., свідки ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 засвідчили, що заявник ОСОБА_1 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 в квартирі 77 цього ж будинку. Вони часто навідували її, оскільки, остання через давню травму не могла ходити і переважно проводила час у ліжку. Син доглядав за своєю матір`ю, прибирав, ходив до аптеки, магазину, викликав лікарів, здійснював необхідний догляд, він її не залишав.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що її свекруха ОСОБА_3 , десь за три роки до початку воєнного стану в Україні зламала шийку стегна. Чоловік сказав, що буде жити зі своєю матір`ю, вона не заперечувала. З того часу він з матір`ю проживали окремо.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка заявник, пояснив, що проживав з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , доглядав за нею понад три роки до її смерті. У зв`язку з переломом стегна, матір була прикута до ліжка. Знявся з реєстрації в цій квартирі, щоб користуватися пільгами для сплати за житлово-комунальні послуги.
З матеріалів спадкової справи № 706/2025 від 06.12.2025 заведеної Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою до майна померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою 06.12.2025 про прийняття спадщини після смерті матері, інші спадкоємці відсутні.
Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, після смерті його матері ОСОБА_3 у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини та відсутності факту прийняття спадщини.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Даний правовий висновок міститься в Постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18, який з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПУ України суд враховує до спірних правовідносин в даній справі.
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини.
Наявними у матеріалах справи письмовими доказами, дослідженими судом, показами свідків, доведений факт того, що заявник ОСОБА_1 на час смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом із нею в квартирі АДРЕСА_1 , що в розумінні положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину.
Враховуючи вищезазначене, оскільки встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 7, 8, 13, 81, 234, 256, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         А.М. Майбоженко