КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року справа №320/14826/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, 
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №81 від 11.06.2015 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірними наказами Державною міграційною службою України були визнані недійсними (анульовані) бланк паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 з підстав тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим. Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірних наказів в частині визнання недійсними (анулювання) відповідних документів та стверджує, що відповідні паспорти були видані йому 04.11.2008 Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ ДМС України в АР Крим (паспорт громадянина України НОМЕР_1 ) та 17.11.2008 органом 0101 (АР Крим) (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 ) ще до тимчасової окупації Автономної Республіки Крим. Крім того, позивач наголосив на тому, що спірні накази не містять визначених нормами чинного законодавства підстав для визнання недійсними (анулювання) паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон. При цьому посилання відповідача у спірних наказах на наказ Державної міграційної служби України від 18.07.2012 №153 є безпідставним, оскільки вказаний акт не є у розумінні вимог чинного законодавства нормативно-правовим актом, а є внутрішнім документом ДМС України. Також позивач зауважив, що Державною міграційною службою України всупереч вимогам чинного законодавства не було проведено службову перевірку за фактом оформлення паспортів з порушенням вимог законодавства та не було оформлено відповідний висновок.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що прийняття Державною міграційною службою України спірних наказів в частині визнання недійсними (анулювання) бланка паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 зумовлено тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим.
У відповіді на відзив Позивачем підтримано усі свої позовні вимоги.
Протокольною ухвалою на підставі ч. 3 ст. 194, КАС України суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
04 листопада 2008 року Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ ДМС України в АР Крим було видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .
17 листопада 2008 року органом 0101 (АР Крим) було видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 .
Судом встановлено, що 11.06.2015 Державною міграційною службою України було прийнято наказ №81, яким, зокрема, визнані недійсним (анульовано) бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .
Зі змісту вказаного наказу вбачається, що підставою визнання недійсним (анулювання) відповідних документів є тимчасова окупація Автономної Республіки Крим.
Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області на адвокатський запит представника позивача листом від 24.09.2021 повідомило, що в ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України наявна інформація стосовно недійсності паспорта громадянина для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , оформленого 17.11.2008, органом 0101 на ім`я ОСОБА_1 , паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , оформленого 04.11.2008, Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ ДМС України в АР Крим, внесена ДМС України на підставі наказу ДМС «Про визнання недійними бланків» від 11.06.2015 №81.
Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом від 16.09.2021 повідомив представника позивача, що станом на 03.09.2021 в базі даних «Загублені, викрадені та оголошені недійсними документи» перебуває інформація про бланк паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланк паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного наказу позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (далі-Закон №2235-ІІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є:1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;
2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 
3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 
4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. 
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. 
Згідно з статтею 5 Закону №2235-ІІІ документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 
Згідно зі статтею 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: громадянство України набувається:1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. 
15.06.2006 Міністерством внутрішніх справ України був прийнятий наказ "Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" №600 (далі- Порядок №600, який був чинний на момент видачі позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ).
Так, згідно з пунктом 6 Порядку №600 паспорти оформлюються працівниками територіальних підрозділів, на яких згідно з їх службовими обов`язками покладено заповнення паспортів. Заповнення здійснюється відповідно до поданих документів за допомогою комп`ютерного обладнання або, у виключних випадках, від руки, розбірливим почерком, без скорочень та виправлень. У разі допущення помилок або виправлень паспорти підлягають знищенню в порядку, установленому розділом 9 Порядку. 
Пунктом 18 Порядку №600 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до чинного законодавства України, отримають паспорти на підставі довідки встановленого зразка, виданої територіальним органом служби у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.
Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401 (далі - Порядок № 320, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин)
Пунктом 10.4 Порядку №320 визначено, що погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах);у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.
У графі "Службові відмітки" заяви про видачу паспорта, який підлягає знищенню, зазначаються дата та підстави його знищення, після чого заява вилучається з діючої картотеки і поміщається до архівної картотеки.
У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).
Якщо паспорт, який підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається повідомлення за формою, наведеною у додатку 21 цього Порядку.
У випадках знищення паспортів, зіпсованих при заповненні, у Книзі обліку проставляється відмітка про псування паспорта із зазначенням номера і дати затвердження акта про знищення паспорта, а в графі 1 наклеюється вирізка з бланка паспорта громадянина України, де зазначено серію і номер паспорта.
Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 39 Порядку №302 за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.
Згідно з пунктом 45 Порядку №302 паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлено розбіжності у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) зіпсуття паспорта під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.
Недійсні паспорти підлягають списанню та знищенню.
Пунктом 46 Порядку №302 встановлено, що у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.
Відповідно до пункту 47 Порядку №302 недійсні паспорти анулюються шляхом пробиття не менш як одного отвору в машинозчитуваній зоні, після чого списуються та знищуються.
Згідно з пунктами 48-49 Порядку №302 списання та знищення недійсних паспортів здійснюється комісією в складі не менше трьох посадових осіб територіального органу та територіального підрозділу ДМС, яка складає акт про списання та знищення недійсних паспортів у трьох примірниках.
Недійсні паспорти знищуються щомісяця згідно з актом про списання та знищення недійсних паспортів.
Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (далі-Порядок №152, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 55 Порядку №152 паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища, імені та по батькові; 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження); 3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання; 4) припинення громадянства особи; 5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон; 6) смерті особи, якій було видано такий паспорт; 7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.
Згідно з пунктом 56 Порядку №152 у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС.
Пунктами 57-59 Порядку №152 визначено, що паспорти для виїзду за кордон списує та знищує територіальний орган або підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа України, які прийняли рішення про списання та знищення таких паспортів.
Списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон здійснюється комісією у складі не менше трьох посадових осіб територіального органу або підрозділу ДМС, а за кордоном - закордонної дипломатичної установи України. Комісія складає акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон у трьох примірниках.
Акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон складається щомісяця.
Отже, Порядком №302 та Порядком №152 визначений вичерпний перелік підстав для визнання недійсними паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон.
Як зазначено вище, спірним наказом від 11.06.2015 №81 визнані недійсними (анульовано) бланки паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .
Зі змісту вказаного наказу вбачається, що підставами для визнання недійсними (анулювання) відповідних документів позивача є тимчасова окупація Автономної Республіки Крим.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Статтею 3 вказаного Закону визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.
Суд наголошує на тому, що тимчасова окупація території Автономної Республіки Крим не є у розумінні вищенаведених вимог чинного законодавства підставами для визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Крім того, суд звертає увагу на те, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 були видані позивачу 04.11.2008 та 17.11.2008, тобто до анексії російською федерацією території АР Крим, яка мала місце в лютому 2014 року, а тому посилання відповідача на виявлення фактів незаконного документування певної категорії осіб паспортами громадянина України у зв`язку з набуттям ними громадянства України у спрощеному порядку за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону № 2235-ІІІ на підставі довідок про реєстрацію особи громадянином України, виданих від імені Головного управління ДМС в Автономній Республіці Крим, є необґрунтованим.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем службових перевірок за фактом оформлення бланку паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства та висновків за результатами таких перевірки, що свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень вимог Порядку №302 та Порядку №152.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спірний наказ містить посилання на пункт 5.1 Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, обліку, передачі та знищення бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС України, затвердженої наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2012 №153 (далі - Інструкція № 153), відповідно до якого недійсними бланками вважаються зіпсовані (при виготовлені документа), анульовані (дія не відбулася), дефектні (відсутність або пошкодження захисної сітки, друкованого тексту, водяних знаків, серій або номерів на бланках, наявність дубльованих номерів тощо), відсутні (що виявлено при відкритті пачки) та викрадені.
Водночас вищевказана Інструкція №153 не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а відтак, не є нормативно-правовим актом, а є виключно внутрішнім документом ДМС України.
Так, за приписами пункту 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 №493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. 
Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України (п.2 Указу Президента України № 493/92).
Відповідно до пункту 5.6 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 №34/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 р. за № 381/10661, суб`єкти нормотворення направляють нормативно-правові акти для виконання лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, не тягнуть за собою правових наслідків і не можуть бути підставою для регулювання відповідних правовідносин, застосування санкцій до фізичних та юридичних осіб за невиконання приписів, що в них містяться.
Таким чином, Інструкція №153 не є належною нормативною підставою для визнання недійсним бланків паспортів позивача.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 11.02.2020 №826/4210/18, від 26.07.2019 у справі № 826/27149/15, від 01.08.2018 у справі №818/590/17, від 27.06.2019 у справі №826/8658/18 та у постанові від 26.07.2019 у справі №826/27149/15.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання недійсними паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття відповідачем спірного рішення в частині визнання недійсними відповідних документів.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №81 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., про що свідчить квитанція від 18.10.2021.
Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної міграційної служби України.
Керуючись статтями 9, 14, 77-79, 243-246, 250 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №81 від 11.06.2015 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . 
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.