СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8539/26
пр. № 3/759/2669/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м.Київ
Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від ДОП Святошинського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого продавцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №636450 від 01.04.2026 року, ОСОБА_1 , 01.04.2026 приблизно о 16.40 годин, за адресою: м. Київ, бул. М. Руденка, 35, в магазині "Владлєно" здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Авдєєв Б.М. заперечував щодо протоколу про адміністративного правопорушення що складений відносно ОСОБА_1 , зазначивши, що протокол складено необгрунтовано. Подав письмове клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю події і складу аадміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління та за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є встановлення в її діях усіх елементів складу адміністративного правопорушення, а саме: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Частина 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
З буквального змісту зазначеної норми вбачається, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає саме у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі.
Тобто для наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП необхідним є доведення не лише факту наявності тютюнових виробів без марок акцизного податку, а саме факту їх реалізації.
Під реалізацією у такому випадку слід розуміти активні дії, спрямовані на продаж товару, зокрема пропонування товару покупцю, передання товару, отримання грошових коштів або інші дії, які об`єктивно підтверджують процес торгівлі.
Саме по собі виявлення тютюнових виробів, їх вилучення або перебування особи поруч із такими виробами не є тотожним факту здійснення роздрібної торгівлі.
Таким чином, для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення суду мають бути надані належні докази саме факту торгівлі, а не лише факту вилучення товару.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб із протоколу було зрозуміло, які саме дії інкримінуються особі, у чому полягає об`єктивна сторона правопорушення, за яких фактичних обставин воно нібито було вчинене та якими даними такі обставини підтверджуються.
Разом з тим, із дослідженого судом протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано загальне формулювання про здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку.
При цьому протокол не містить достатньої конкретизації істотних обставин, а саме: кому саме було реалізовано тютюнові вироби; який саме товар було продано; у якій кількості; за яку суму; чи відбулася фактична передача товару покупцю; чи були отримані грошові кошти; хто був покупцем; чи проводилася контрольна закупка; яким способом зафіксовано факт саме продажу; які конкретні активні дії вчинив саме ОСОБА_1 ; яким доказом підтверджується факт реалізації товару саме цією особою.
За таких обставин протокол фактично містить не розгорнутий опис події адміністративного правопорушення, а лише загальне твердження про нібито здійснення торгівлі.
Проте сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом вини особи, не має наперед встановленої сили та підлягає перевірці судом у сукупності з іншими доказами.
Суд не вправі самостійно доповнювати фабулу протоколу, змінювати суть інкримінованого правопорушення або встановлювати фактичні обставини, які не зазначені у протоколі та не підтверджені належними доказами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі дані можуть встановлюватися протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, висновком експерта, показаннями технічних приладів, засобами фото- і відеофіксації, протоколом вилучення речей і документів та іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Оцінюючи надані матеріали, суд виходить із того, що вони не утворюють належної та достатньої сукупності доказів, яка б давала підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .
У матеріалах справи відсутні: відеозапис факту продажу; результати контрольної закупки; пояснення покупця, який би підтвердив придбання товару саме у ОСОБА_1 ; показання свідків, які безпосередньо бачили факт передачі товару та отримання коштів; дані про особу покупця; докази отримання грошових коштів; інші об`єктивні дані, які б підтверджували здійснення саме ОСОБА_1 активних дій з реалізації тютюнових виробів.
Наявність фотоматеріалів тютюнових виробів та протоколу їх вилучення може свідчити лише про факт виявлення та вилучення певних речей.
Водночас такі матеріали самі по собі не підтверджують факту продажу, передачі товару покупцю, отримання коштів або вчинення саме ОСОБА_1 активних дій, спрямованих на реалізацію тютюнових виробів.
Отже, надані матеріали не підтверджують об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Судом не встановлено належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.
Сам факт перебування особи у місці, де були виявлені тютюнові вироби, або зазначення її у протоколі як особи, яка нібито здійснювала торгівлю, не може бути достатнім для висновку про її винуватість.
Для такого висновку необхідні фактичні дані, які прямо та безпосередньо підтверджують: що відбувався саме продаж; що покупцем була конкретна особа; що товар був переданий; що грошові кошти були отримані; що ці дії вчинив саме ОСОБА_1 . Таких даних матеріали справи не містять.
Суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність є персональною, а тому не може ґрунтуватися на припущенні про те, що особа, яка перебувала поруч із товаром або була зазначена у протоколі, автоматично є особою, яка здійснювала продаж.
Причетність особи до вчинення адміністративного правопорушення повинна бути доведена належними та допустимими доказами.
У цій справі причинно-наслідковий зв`язок між виявленими тютюновими виробами та діями саме ОСОБА_1 не доведений.
Якщо матеріали справи містять пояснення осіб щодо можливого продажу тютюнових виробів у відповідному місці, такі пояснення самі по собі не можуть підтверджувати факт продажу саме ОСОБА_1 , якщо з них не вбачається безпосередньо: що саме ця особа продавала товар; коли саме це відбулося; який саме товар було придбано; за яку суму; за яких обставин; чи впізнано особу продавця; чи підтверджено факт передачі товару та отримання коштів.
Суд також враховує, що відсутність контрольної закупки сама по собі не завжди є безумовною підставою для закриття провадження.
Водночас за відсутності інших належних та достатніх доказів саме факту продажу така обставина істотно посилює сумніви щодо доведеності об`єктивної сторони правопорушення.
У цій справі такі сумніви не усунуті.
Адміністративне провадження за своїм характером передбачає можливість застосування до особи заходів державного примусу, у тому числі штрафу та конфіскації предметів торгівлі.
Тому висновок про винуватість особи не може ґрунтуватися на припущеннях, формальних посиланнях або неперевірених твердженнях, викладених у протоколі.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд виходить із того, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність встановлених обставин повинна виключати будь-яке інше розумне пояснення події, окрім того, що особа вчинила інкриміноване правопорушення.
У цій справі існують неусунуті сумніви щодо: самого факту продажу; особи покупця; обставин передачі товару; отримання коштів; вчинення відповідних дій саме ОСОБА_1 ; достатності доказів для висновку про наявність складу правопорушення.
За таких обставин суд не має правових підстав для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд враховує, що ст. 247 КУпАП не передбачає такої самостійної підстави для закриття провадження, як недоведеність вини.
Водночас, якщо досліджені судом докази не підтверджують наявності об`єктивної сторони правопорушення, факту вчинення особою активних дій, спрямованих на реалізацію товару, або причетності конкретної особи до таких дій, це свідчить про відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення.
У цій справі матеріали не доводять: факту здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі; факту реалізації ним тютюнових виробів без марок акцизного податку; наявності у його діях об`єктивної сторони правопорушення; його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Оскільки провадження у справі підлягає закриттю, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, підстави для застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації відсутні.
Конфіскація предметів торгівлі як адміністративне стягнення може бути застосована лише у разі встановлення вини особи та ухвалення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності.
З огляду на закриття провадження у справі, вилучене майно підлягає поверненню законному володільцю, за відсутності інших передбачених законом підстав для його утримання, арешту, знищення або передачі відповідним органам.
Оцінивши всі наявні матеріали у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані докази не підтверджують поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.
За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, ст. 9, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251, ст. 252, ст. 256, ст. 280, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучені згідно з протоколом огляду та вилучення тютюнові вироби - повернути законному володільцю, за відсутності інших передбачених законом підстав для їх утримання.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Косик Л.Г.