Справа № 545/646/26 
Номер провадження 2/948/368/26 

05.06.2026 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

05.06.2026 с-ще Машівка
Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Тимофєєвої Г.Л, 
за участю секретаря     Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
У С Т А Н О В И В :
19 лютого 2026 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за заявою договором№999/26423189-VR від 13.05.2024 в розмірі 88226,16 грн.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 13.05.2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_2 підписали Заяву-договір № 999/26423189-VR щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Додатковим договором від 13.05.2024 року до Заяви-договору між сторонами були узгоджені умови встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок, зокрема: загальна сума кредиту - 100000,00 грн; строк кредиту: 12 місяців, з автоматичною пролонгацією; проценти за користування кредитом: за операціями зняття готівкових коштів – 83,0%, за іншими операціями – 65,0%;
Заява-договір з додатковим договором від 13.05.2024 року складають кредитний договір №
999/26423189-VR від 13.05.2024 року.Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по рахунку, отже банк свої обов`язки виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач припинив виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, у зв`язку з чим станом на 27.11.2025 року заборгованість становить 88226,16 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 50 000,00 грн, заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) – 38 226,16 грн. 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04 березня 2026 року матеріали позовної заяви передано за територіальною підсудністю до Машівського районного суду Полтавської області.
Ухвалою судді Машівського районного суду Полтавської області від 01.04.2026 провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с.92).
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінету позивача та представника позивача (а.с. 99-100). 18.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 103-104).
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання вдруге та повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с.101-102,113-114).
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Приймаючи до уваги викладене, суд уважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу.
Повідомлень про причину неявки у судове засідання від відповідача до суду не надійшло.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
За положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
13.05.2024 ОСОБА_1 підписав Заяву-договір щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 999/26423189-VR (а.с.76-81).
Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщена на сайті банку, Заява-Договір, Тарифи АТ«ТАСКОМБАНК» складають єдиний документ – Договір комплексного банківське обслуговування фізичних осіб.
13.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Заяви-договору щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 999/26423189-VR, яким встановлено кредитний ліміт на умовах: загальна сума кредиту 100000,00 грн, комісія – відсутня, строк кредиту – 12 місяців з автоматичною пролонгацією, проценти за користування кредитом - за операціями зняття готівкових коштів – 83,0%, за іншими операціями – 65,0%;процент на перевищення витратного ліміту 83% річних, денна процентна ставка 0,22739726% (а.с.82 на зв.-83).
Заява-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з додатковим договором від 13.05.2024 року потрібно розуміти як Кредитний договір №999/26423189-VR від 13.05.2024 року.
Відповідно до п. 3 банком відкрито поточний рахунок для здійснення поточних розрахунків без фізичного носія у гривні № НОМЕР_1 (а.с.77).
Заява-договір, Додатковий договір да Заяви-договору, у формі електронних документів з накладенням електронних підписів (а.с.79 на зв, 83 на зв.). 
Також, позичальником підписано довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту за пакетом послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Very Card»), яким визначено істотні умови кредитування (а.с. на зв.84, 86).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає:
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Також установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» установлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абзац 3 ч.1).
Таким чином, суд вважає, що вказаний договір укладено саме з ОСОБА_1 , оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладання договору між сторонами є технічно неможливим. 
Належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору та спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису відповідачем не надано.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд зазначає наступне.
За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Як визначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, позивачем надана виписка за картковим рахунком відповідача (а.с.24-47).
Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18-ц (провадження №61-9618св19), виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредит. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №759/11453/20.
Таким чином, виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.
Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості по картковому кредиту № 999/26423189-VR від 13.05.2024.(а.с.72-75).
Згідно з розрахунком заборгованості (виписки з рахунку відповідача) встановлено, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №999/26423289-VR від 13.05.2024 станом на 27.11.2025 вбачається, що утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 88226,16 грн, яка складається із: 50 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту (в. т.ч. прострочена), 38226,16 грн - заборгованість по відсоткам (в т.ч. простроченим) (а.с.72-75).
Банк повідомленням-вимогою від 06.10.2025 №5111357 поінформував відповідача про дострокове повернення кредиту у зв`язку з тривалим невиконанням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість станом на 27.08.2025 становить 79686,79 грн та у випадку непогашення у встановлений в цій вимозі строк заборгованості перед банком по кредиту у повному обсязі, банк відповідно до діючого законодавства, буде ініціювати примусове стягнення заборгованості, яке направлено на зареєстроване місце проживання відповідача цінним листом з описом вкладення (а.с.88).
Доказів щодо повернення кредиту та спростування вказаного розміру заборгованості за кредитом відповідачем суду не надано. Отже, зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі відповідачем не виконані, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 88226,16 грн, з яких 50000,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 38226,16 заборгованість за процентами.
При вирішення питання стягнення судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що на момент подання позову до суду складає 2662,40 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2263157152 від 02.02.2026 (а.с.2).
Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 88226,16 грн, які судом задоволені в повному обсязі, а тому з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2662,40 грн.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість станом на 27.11.2025 за кредитним договором №999/26423189-VR від 13.05.2024 у розмірі 88226,16 грн (вісімдесят вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 16 коп), де 50000,00 грн - тіло кредиту, 38226,16 грн – відсотки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін:
Повне найменування сторін та учасників справи:
Позивач: Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК». ЄДРПОУ: 09806443. місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30.
Представник позивача: Костенко Олександр Сергійович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса 04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, 7.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суддя         Г.Л. Тимофєєва