Справа№ 583/2959/26 
2-а/583/36/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого – судді   Сидоренка Р.В.,
при секретарі    Вербі Н.О.,
за участю представника позивача Собини П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області Лозового Володимира Вікторовича, Головного управління національної поліції в Сумській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, 
УСТАНОВИВ:
11.06.2026 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Собина П.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7311946 від 04.06.2026 року, провадження у справі закрити, стягнути на користь позивача понесені судові витрати. Позов вмотивований тим, що 04.06.2026 поліцейський Охтирського РВП ГУНП в Сумській області капітан поліції Лозовий В.В. виніс постанову серії ЕНА №7311946 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. В даній постанові вказано, що 04.06.2026 о 12.29 год. ОСОБА_1 , в м. Охтирка на трасі Т 1705, керував транспортним засобом Москвич АЗЛК 2140 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 на час розгляду справи мав дійсне посвідчення водія серії НОМЕР_2 , 21.07.2022 року Шишацьким районним судом Полтавської області по справі № 551/1043/22 було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.
16.06.2026 від поліцейського офіцера громади сектору превенції Охтирського РВП ГУНП в Сумській області капітана поліції Лозового В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 04.06.2026 року близько 12 години 30 хвилин за адресою: Охтирський район, на автодорозі ТІ705, поблизу с. Доброславівка, було зупинено автомобіль Москвич АЗЛК 2140 днз. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 . Під час перевірки документів згідно бази даних ІКС ІПНП було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , 21.06.2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та не мав права керування транспортними засобами. Після чого було здійснено запит до територіального сервісного центу №5943 та встановлено, що згідно Єдиного Державного реєстру МВС гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ТСЦ 5943 звертався у 2018 році, щодо повернення посвідчення водія після тимчасового позбавлення права керування транспортними засобами та після розгляду справи у 2022 році в ході якого судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав права керувати транспортними засобами гр. ОСОБА_1 до ТСЦ №5943 не звертався. В зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.
24.06.2026 р. відзив аналогічного змісту надійшов від Головного управління національної поліції в Сумській області. Також прохають відмовити у задоволенні позову. 
Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав із підстав викладених у ньому.
Поліцейський Лозовий В.В. в судове засідання не з`явився.
Представник ГУНП в Сумській області до суду не з`явилась, (не була забезпечена належна якість зображення для участі в процесі в режимі відеоконференції). 
Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію представників сторін, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.
Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.
Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Установлено, що поліцейським Охтирського РВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції Лозовим В.В. 04.06.2026 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7311946, згідно з якою прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.
В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 04.06.2026 о 12.29 год., в м. Охтирка на трасі Т 1705, керував транспортним засобом Москвич АЗЛК 2140 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а пунктом 1.4 визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 126 КпАП України, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно з ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Посвідчення водія видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (далі - Положення). Згідно з цим Положенням особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (п. 2).
З копії посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 13.06.2012, вбачається, що ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами категорії В, С.
Згідно постанови Шишацького районного суду Полтавської області від 21.07.2022 року по справі № 551/1043/22, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно листа ТСЦ 5943, ОСОБА_1 звертався у 2018 році, щодо повернення посвідчення водія після тимчасового позбавлення права керування транспортними засобами, інші відомості відсутні.
Відповідачами не надано доказів того, що отримавши посвідчення водія 13.06.2012 р. позивач в подальшому був позбавлений такого права і не поновив його.
Таким чином, дії ОСОБА_1 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.
Відповідно до положень ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Аналізуючи зібрані докази в сукупності та враховуючи, що відповідачами обставин, викладених позивачем не спростовано, а саме - не доведено тієї обставини, що позивач на час його зупинки поліцейським не мав права керувати транспортним засобом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 КАС України.
Так відповідно до ч.1, п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, позивачу підлягають відшкодуванню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 532,48 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 126, ст.ст. 251, 280, 283, 288, 289, 291, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 14, 15 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 121, 132, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7311946 від 04.06.2026 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (місцезнаходження: 40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, код ЄДРПОУ 40108777) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування судових витрат 532,48 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Суддя Охтирського міськрайонного суду    Р.В.Сидоренко