ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №336/8763/24 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/558/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фельського С.Л., представника іншого учасника ДТП ОСОБА_2 – адвоката Лупінос Є.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Лупінос Є.А. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року, якою провадження в справі про адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №908418 від 19 серпня 2024 року вбачається, що 19 серпня 2024 року о 10:19 год. в м. Запоріжжя, Шевченківський р-н, вул. Іванова, 25, водій автомобіля RENAULT MECNE SCENIC днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з авто ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Чим порушив вимоги п.п. 19.1, 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Разом з тим, дослідивши надані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ними не доведено порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 19.1, 13.3 ПДР України та закрив провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лупінос Є.А., діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що постанова підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх доводів зазначила, що в даній справі було проведено автотехнічну експертизу та складено експертом ОСОБА_3 висновок експерта №СЕ-19/108-24/19967-IТ. 
Однак, в оскаржуваній постанові судом зазначені факти, які не співпадають ні з поясненнями ОСОБА_2 , ні з висновками експерта.
Звертає увагу на зазначення судом в оскаржуваній постанові, що «Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що він, керуючи автомобілем, перестроювався в крайню праву смугу, коли автівка ОСОБА_1 «вивернула руль» в правий бік, через що автомобілі зконтактували та відбулося зіткнення.
Зауважує, що жодний письмовий доказ, а також запис судового засідання від 24 червня 2024 року та висновок експерта не містить таких пояснень потерпілого ОСОБА_2 . Натомість, потерпілий у своїх поясненнях в день ДТП та в судовому засіданні пояснював, що рухався у крайній правій смузі, не змінював напрям руху та не перестроювався. Із наведеного слідує, що суд першої інстанції не встановлював обставини справи. Разом із цим, судом першої інстанції взято до уваги показання свідка ОСОБА_4 , як істинну при винесенні постанови. Однак у даному випадку треба брати до уваги висновок експерта, який вказав, що «За поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішити дане запитання не виявляється можливим у зв`язку з їх не інформативністю стосовно механізму цієї дорожньо-транспортної пригоди». Крім того, свідок ОСОБА_4 є заінтересованою особою, оскільки перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 .
Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки ні схемі місця ДТП, ні фото з місця ДТП, що мають важливе доказове значення при вирішення питання щодо визнання вини ОСОБА_1 . Так, з фото долучених до матеріалів справи вбачається, що автомобіль ЗА3-DAEWOO д.н.з. НОМЕР_3 перебував на крайній правій смузі руху, жодних ознак, що водій намагався перелаштуватися з однієї полоси до іншої або здійснював маневр перелаштування не вбачається, також відсутні сліди гальмівного шляху, що вказує саме на різкий маневр щодо перелаштування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який в подальшому призвів до ДТП.
Стверджує, що суд першої інстанції трактував висновок експерта на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надав належну правову оцінку висновку. За результатами висновку експерта вказано, що неможливо встановити вину в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки не вистачає вихідних даних, пояснення вказаних осіб не є недостатніми доказами для остаточного визначення винної особи.
Посилається на порушення судом прав ОСОБА_2 , оскільки після надходження висновку експерта до суду, суд призначив судове засідання по справі, але належним чином не повідомив про нього потерпілого ОСОБА_2 , а тому останній не зміг скористатися правом ознайомитися з ним, заявити свої заперечення, а також подати клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи.
Наполягає на тому, що правопорушення, яке інкримінувалось ОСОБА_1 мало місце 19 серпня 2025 року, тоді як строк притягнення до відповідальності за ст. 124 КУПАП, який передбачений ст. 38 КУпАП збіг 19 листопада 2025 року. Однак, при винесенні постанови суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року, ОСОБА_1 було визнано невинуватим та закрито провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що не узгоджується з вимогам ст. 38 КУпАП, адже суд не врахував, що підставою для закрити провадження може бути лише одна з підстав, передбачених ст. 247 КУПАП, а саме п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З урахуванням наведеного, просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року. Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування своїх доводів зазначила, що ОСОБА_2 не отримував копію оскаржуваної постанови, не був обізнаний про прийняте рішення та зміг ознайомитися з його змістом лише 4 листопада 2025 року через свого представника. Разом із цим, 9 листопада 2025 року представником ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу в даній справі, яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2025 року, їй повернута з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції, з дотримання вимог ч.ч. 2, 3 ст. 294 КУпАП щодо порядку та строку подання апеляційної скарги.
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, пропущений з поважних причин.
9 квітня 2026 року, адвокат Фельський С.Л., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких вказав, що скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини та матеріали справи. Серед аргументів апелянта, невірне зазначення пояснень потерпілого та помилка в прізвищі експерта, який проводив дослідження. При цьому, самим апелянтом зазначено, що експерт брав до уваги інші пояснення потерпілого. В цілому, допущення описок у судовому рішенні не є проблемою, яку не можна вирішити. Потерпілий вправі подати клопотання про їх виправлення. Однак, як вбачається з матеріалів справи, таким правом потерпілий не скористався.
Крім того у скарзі зазначено, що суд першої інстанції взяв до уваги показання свідка ОСОБА_4 як істину при винесенні постанови, хоча як вважає апелянт необхідно брати до уваги висновок експерта, де зазначено, що пояснення свідка ОСОБА_4 є не інформативними.
Проте, як вбачається з судового рішення, воно винесено за результатами оцінки доказів у їх сукупності. Тобто, судом порівняно між собою наявні у справі докази, пояснення учасників ДТП, свідка та зроблено відповідні висновки.
Наголошує, що апелянтом в скарзі процитовано висновки експертизи проведеної за матеріалами провадження та поясненнями сторін та зроблено висновок, що суд першої інстанції трактував висновок експерта на користь особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, не надав належну правову оцінку висновку. Разом із цим, апелянтом вказано, що за результатами висновку експерта вказуєтеся, що неможливо встановити вину в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки не вистачає вихідних даних, а пояснення вказаних осіб не є достатніми доказами для остаточного визначення винної особи.
Зауважує, що таких висновків експертиза не містить. Згідно наявних у справі матеріалів, експертом зроблено беззаперечний висновок про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні даного ДТП. Натомість щодо дій ОСОБА_1 зробити однозначний висновок не вдається. Так, за поясненнями ОСОБА_1 в його діях порушень не вбачається, а за поясненнями ОСОБА_2 визначити чи є порушення у діях водія ОСОБА_1 неможливо.
Вважає, що суд першої інстанції, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності в межах обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, адвокат Фельський С.Л. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
У судовому засідання апеляційного суду, адвокат Лупінос Є.А. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Вказала, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не змінював напрямок руху спростовані матеріалами справи.
Адвокат Фельський С.Л. підтримав свої письмові заперечення в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується вст. 251 КУпАП.
Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в діях водія ОСОБА_1 не встановлені невідповідності вимогам п.п. 19.1, 13.3 Правил дорожнього руху, які б знаходились у причинного зв`язку з виникненням ДТП.
Суддя апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції, за обставин, встановлених в постанові судді районного суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Пунктом 19.1 ПДР України передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:
а) на всіх механічних транспортних засобах — фари ближнього (дальнього) світла;
б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) — фари або ліхтарі;
в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, — габаритні ліхтарі.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №908418 від 19 серпня 2024 року вбачається, що 19 серпня 2024 року о 10:19 год. в м.Запоріжжя, Шевченківський р-н, вул. Іванова, 25, водій автомобіля RENAULT MECNE SCENIC днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з авто ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Чим порушив вимоги п.п. 19.1, 13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
ОСОБА_1  інкримінується порушення вимог п.п. 19.1, 13.3 ПДР України, зокрема те, що він не врахувавши дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з авто ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку.
В той же час, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 серпня 2024 року та фотознімках події зафіксована ділянка дороги, на якій сталася ДТП, напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення ТЗ, пошкодження автомобілів внаслідок ДТП, сталий орієнтир, до якого на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів.
Слід зазначити, що схема ДТП пригоди не містить відомостей, які б підтверджували факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , а свідчить лише про наявні пошкодження транспортних засобів внаслідок дорожньої-транспортної пригоди.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 заперечив свою винуватість в інкримінованому йому правопорушенні та вказав, що дійсно керував транспортним засобом, їхав по своїй смузі руху, не змінюючи швидкість, як раптом відчув удар у задню частину автомобіля.
Свідок ОСОБА_4 пояснила, що перебувала в якості пасажира в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 , коли відбувся удар у задню частину автомобіля. Вказані пояснення ОСОБА_4 узгоджуються з її письмовими поясненнями наданими після ДТП.
ОСОБА_2 пояснив, що він, керуючи автомобілем, перестроювався в крайню праву смугу, коли автівка ОСОБА_1 «вивернула руль» в правий бік, через що автомобілі зконтактували та відбулося зіткнення.
Отже, надані пояснення учасників дорожньої – транспортної пригоди під час розгляду справи в суді першої інстанції не узгоджуються між собою та вочевидь не слугують на підтвердження порушень ПДР в діях ОСОБА_1 , які б перебували у прямому причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженнями.
Посилання апелянта про те, що свідок ОСОБА_4 є заінтересованою особою, оскільки перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, оскільки будь-які обставини, які б вказували на упередженість показів даного свідка матеріали справи не містять.
Не знайшли свого підтвердження і аргументи захисника про те, що відображені в оскаржуваній постанові пояснення ОСОБА_2 , надані ним у судового засідання 24 червня 2024 року не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи засвідчують про відсутність проведення судового засідання 24 червня 2024 року в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції.
Крім того, в рамках розгляду даної справи проведено судову інженерно – транспортну експертизу, за результатами якої експертом складений висновок №СЕ-19/108-24/19967-ІТ від 7 листопада 2024 року, яким не встановлено в діях ОСОБА_1 порушення п.п. 19.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що інкримінуються йому та перебувають у причинено – наслідковому зв`язку із зіткнення транспортним засобів.
Таким чином, досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення не підтверджують доводів апеляційної скарги адвоката Лупінос Є.А. про те, що винним у вчиненні ДТП, є саме водій ОСОБА_1 . 
На переконання судді апеляційного суду слід визнати вірними висновки судді суду першої інстанції про недоведеність того, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 19.1, 13.3 України, які б перебували у прямому причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженнями, що вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційних скарг.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Лупінос Євгенії Анатоліївні, яка діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року.
Апеляційну скаргу Лупінос Євгенії Анатоліївні, подану в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року, якою провадження в справі про адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/8763/24