Справа №: 343/987/26 
Провадження №: 1-кп/343/113/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 1-кп/343/113/26, справа № 343/987/26, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025091160000028, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно працевлаштованого в КП "Вигодський комунгосп", одруженого, має чотирьох неповнолітніх дітей, згідно зі ст. 89 КК України, несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, із зазначенням місця, часу, способу, форми вини, мотивів вчинення та наслідків кримінального правопорушення:
ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, а саме умисне систематичне психологічне насильство щодо дружини, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.
Кримінальне правопорушення вчинив при таких обставинах.
ОСОБА_3 протягом 2024 та 2025 року умисно, систематично вчиняв домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
ОСОБА_3 проживав спільно із дружиною ОСОБА_5 у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де указані особи вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки, тобто проживали у близьких відносинах, як члени однієї сім`ї.
Однак, ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання умисно та систематично в період із 07.08.2024 до 29.01.2025 вчиняв психологічне насильство по відношенню до дружини ОСОБА_5 , яке виражається у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що погіршило якість її життя, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо дружини.
Так, 13.07.2024 о 21:00 год ОСОБА_3 за місцем проживання вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, нецензурно висловлювався в її сторону, погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим 07.08.2024 Долинський районний суд Івано-Франківської області визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 гривень.
Продовжуючи свої умисні дії, 12.09.2024 о 18:00 год ОСОБА_3 за місцем проживання вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_5 , нецензурно висловлювався в її сторону, погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим 18.09.2024 Долинський районний суд Івано-Франківської області визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.
Надалі ОСОБА_3 18.09.2024 близько 16:00 год за місцем проживання вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим 17.12.2024 Долинський районний суд Івано-Франківської області визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.
Також ОСОБА_3 06.01.2025 близько 13:00 год, перебуваючи в нетверезому стані, за місцем проживання вчинив відносно дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, штовхав, у зв`язку з чим 29.01.2025 Долинський районний суд Івано-Франківської області визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 гривень.
Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою умисну протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини ОСОБА_5 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілої.
Так, 05.02.2025, не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, близько 18:00 год, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання умисно та систематично вчинив відносно дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи. З приводу даного правопорушення потерпіла звернулась із заявою до поліції, в якій повідомила про вчинення систематичного відносно неї психологічного насильства в сім`ї з боку її чоловіка ОСОБА_3 , а саме умисних дій психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи.
Наведені систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , що виражались у словесних образах, погрозах фізичною розправою та приниженні її честі, гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психічному здоров`ю та погіршення життя потерпілої.
ІІ. Позиція сторін кримінального провадження:
у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, вказав, що він протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. 05 лютого 2025 року також мала місце сварка із потерпілою ОСОБА_5 через ревність. Його дружина переписувалась з незнайомим чоловіком у мережі "Фейсбук". Коли він це побачив, забрав у неї телефон, нецензурно висловлювався в її адресу, на що вона нанесла йому удар. Між ними почалась шарпанина та взаємні образи. Дітей в той час вдома не було. На даний час він зробив для себе відповідні висновки, більше таких дій вчиняти не буде, потерпілу не ображатиме, оскільки любить її та дітей, неодноразово просив вибачення у неї.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що ОСОБА_3 вже неодноразово вчиняв з нею сварки. Мала місце така і 05.02.2025. Його поведінка завдавала їй душевного болю, тому на даний час вони проживають окремо, хоча вона і пробачила чоловікові його поведінку, оскільки в них є спільні діти. Просить карати його не суворо.
ІІІ. Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження:
враховуючи те, що обвинувачений повністю визнає свою вину, не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість у подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, про що подав письмову заяву, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
ІV. Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:
аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо дружини, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , передбаченою ст. 66 КК України, є визнання вини.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбаченою ст. 67 КК України, не встановлено.
VІ. Мотиви призначення покарання:
вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, яка пом`якшує покарання.
Також при призначенні покарання суд зважає і на положення ч. 2 ст. 61 Конституції України, якими визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положенняст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що за місцем проживання на нього скарги не поступали, він характеризується як скромний та ввічливий у побуті (а.п. 38 звор.стор.), під спостереженням лікаря-психіатра КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" з приводу психічних захворювань, у тому числі з вживанням психоактивних речовин не знаходиться (а.п. 35), під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 37, 38), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.п. 41-44, 54-55), має на утриманні 4 дітей, а також з дружиною виховує її сина (а.п. 45, 46, 47, 48, 49), згідно з п. 2-1 ст. 89 КК України, несудимий (а.п. 51-52, 53) .
Відповідно до даних, які містяться в досудовій доповіді органу пробації про обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , орган пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначив як середній. Вважає за можливе його виправлення без позбавлення чи обмеження волі.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд зважає на те, що, згідно зі ст. 65 КК України, підлягають врахуванню мета й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінального правопорушення, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, позицію прокурора, яка просила призначити покарання у виді пробаційного нагляду, думку потерпілої, яка вказала, що пробачила обвинуваченому та просить його суворо не карати, обвинуваченого, який просив його суворо не карати, розкаявся у вчиненому, попросив пробачення у потерпілої, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, які наведені вище, та вважає за необхідне призначити покарання у виді пробаційного нагляду, в межах санкції ст. 126-1 КК України.
На думку суду, саме таке покарання буде справедливим та законним із урахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню в їх сукупності, а також буде необхідни та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретних кримінальних протиправних діянь, вчинених обвинуваченим з призначеним йому покаранням, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.
Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", програмою для кривдника є комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що в інтересах останньої необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи на строк 3 місяці, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: заборонити обвинуваченому перебувати в місці спільного проживання з потерпілою, направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників.
Суд вважає, що такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язків будуть сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 та покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_5 
VІІ. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який обраний у виді особистого зобов`язання, на що вказує ухвала від 11.05.2026 (а.п. 20-21), залишити без змін.
Речові докази відсутні, процесуальні витрати не понесені.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 59-1 Кримінального кодексу України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього на строк 3 (три) місяці такі обов`язки:
- заборонити перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в АДРЕСА_1 ;
- пройти програму для кривдників.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити без змін.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано - Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано - Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію повного тексту вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1