Справа № 487/2360/26 
Провадження № 3/487/562/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Сердюк В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, 
за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:

14 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, в якому зазначено: 14.03.2026 приблизно о 09 год 39 хв за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, причину не повідомив.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС.
Також слід зазначити, що якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, або принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.
З огляду на те, що ОСОБА_1 обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи саме Заводським районним судом м. Миколаєва, неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, не прибув в судове засідання та не повідомив причини, суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 вказаної статті передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Отже, об`єктивна правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стосовно малолітньої чи неповнолітьної особи, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Однак обставини, викладені у протоколі, не відповідають диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: фабула правопорушення містить відомості про вчинення протиправних дій стосовно повнолітньої особи.
За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, і не може бути доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.
Суд будучі органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
За таких обставин, враховуючи, що викладена у протоколі суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в діях особи відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, що є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя:         З.М. Сухаревич