Справа № 308/19279/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В. В., за участю секретаря судового засідання - Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
29 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 173188 від 27.02.2025 в сумі 14593,10 грн, судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 27.02.2025 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 173188 на суму 10 667,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 08ffe80c. 27.02.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів на платіжну карту відповідача. Відповідач не виконував умови кредитного договору, не сплачував платежі.
Представник позивача зазначає, що 16.04.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого, останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимоги № 5 від 05.08.2025 до договору факторингу та акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Вказує, що станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за даним договором.
Позивач вказує, що загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 16312,72 грн, яка складається з: 9448,43 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4644,67 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 500,00 грн - заборгованість по комісії; 1719,62 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Вказана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 05.08.2025 - 01.11.2025.
Представник позивача зауважує, що позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.
На підставі наведеного, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 173188 від 27.02.2025 у розмірі 14593,10 грн, яка складається з 9448,43 грн заборгованості за тілом, 4644,67 грн заборгованості за відсотками та заборгованість за комісією 500,00 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено відповідачу строк на подання відзиву; задоволено клопотання позивача та витребувано в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (ЄДРПОУ: 14360570, електронна адреса: cancelyaria@privatbank.ua): інформацію про те, чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка НОМЕР_2; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки НОМЕР_2 , у період з період з 27.02.2025 по 04.03.2025 у сумі 8000,25 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) тощо.
Представником відповідача адвокатом Дубровською О. М. 11.03.2026 подано заяву про часткове визнання позову, відповідно до якої не заперечується факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 8000 грн. Водночас відповідач заперечує проти стягнення одноразової комісії за видачу кредиту у сумі 2666,75 грн, посилаючись на нікчемність відповідних умов договору згідно із законодавством про захист прав споживачів та практикою Верховного Суду.
З урахуванням цього відповідач вважає, що заборгованість за тілом кредиту підлягає зменшенню на суму зазначеної комісії, а також на здійснені платежі та неправомірно нараховану пеню, у зв`язку з чим визнає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6701,30 грн.
Щодо нарахування процентів за користування кредитом відповідач заперечує проти їх розміру, визначеного позивачем, посилаючись на невідповідність умов договору вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 8 вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %, однак умови укладеного договору фактично передбачають застосування вищої ставки. На думку відповідача, кредитодавцем застосовано недобросовісну практику визначення денної процентної ставки, оскільки при її розрахунку використано загальний строк кредитування (84 дні), тоді як фактичні зобов`язання передбачали здійснення часткових платежів через кожні 14 днів.
Відповідач вказує, що за таких умов фактична денна процентна ставка є значно вищою за задекларовану та перевищує встановлене законом обмеження. Крім того, з графіка платежів убачається, що при нарахуванні процентів у різні періоди застосовувалися різні розміри денної ставки (понад 1 %), що суперечить як умовам договору, так і вимогам законодавства.
Також відповідач звертає увагу на неузгодженість умов договору, оскільки в його положеннях одночасно зазначено різні показники процентної ставки (річна, денна та орієнтовна реальна), які суперечать один одному та фактичному порядку нарахування процентів.
З огляду на наведене відповідач вважає, що умови договору щодо процентної ставки, які передбачають її перевищення понад 1 % на день, є нікчемними. У зв`язку з цим, посилаючись на положення цивільного законодавства, зазначає, що проценти підлягають нарахуванню виходячи з облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до наведеного відповідачем розрахунку, розмір процентів за період з 13.03.2025 по 22.05.2025, виходячи з облікової ставки НБУ у розмірі 15,5 % річних, становить 288,96 грн, який і визнається відповідачем як належний до сплати.
Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги частково у загальному розмірі 6990,26 грн, з яких 6701,30 грн - заборгованість за тілом кредиту, 288,96 грн - проценти. У іншій частині позову просить відмовити. Також просить зменшити витрати на правничу допомогу як необґрунтовані.
Позивач у додатковому поясненні від 13.03.2026 щодо нарахування процентів позивач зазначає, що відповідач, уклавши кредитний договір, підтвердив ознайомлення з його умовами, їх розуміння та згоду на їх виконання, отримав примірник договору та мав вільний доступ до його умов. При цьому відповідач не скористався правом на відмову від договору у встановлений законом строк.
Позивач вказує, що відповідно до умов договору проценти за користування кредитом нараховуються за фіксованою ставкою 390 % річних, а також визначено денну процентну ставку у розмірі 0,9952 %, розраховану виходячи із загальних витрат за кредитом, його суми та строку кредитування.
Зазначає, що кредит має ознаки ануїтетного, оскільки передбачає погашення заборгованості періодичними платежами, які включають як тіло кредиту, так і проценти, при цьому загальні витрати за кредитом є визначеними наперед і не перевищують встановленого договором розміру.
Позивач стверджує, що нарахування процентів здійснювалося відповідно до графіка платежів та умов договору за кожний розрахунковий період, а суми нарахованих процентів у відповідні періоди (зокрема 1600,05 грн, 1417,27 грн, 1207,07 грн, 965,33 грн, 687,34 грн, 367,66 грн) не перевищують передбачених графіком платежів та погоджених сторонами зобов`язань.
Також зазначає, що можливі відхилення у щоденному нарахуванні процентів зумовлені технічними та календарними особливостями і не впливають на загальний розмір заборгованості, який визначений умовами договору.
Крім того, позивач наголошує, що загальний розмір витрат позичальника за кредитом (проценти та комісії) не перевищує встановленого договором граничного розміру, а фактично нараховані проценти та комісії є меншими за максимально допустимі значення.
У зв`язку з цим позивач вважає нарахування процентів правомірним та таким, що відповідає умовам кредитного договору і вимогам законодавства.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.02.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 173188 на суму 10667,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачем договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора 08ffe80c.
Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з Правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору.
Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті кредитодавця, відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами кредитного договору.
Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 08ffe80c, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами.
З урахуванням викладеного, наявність електронного підпису відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України.
Відповідно до умов п. 2.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до умов п. 2.2 договору, кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит.
У п. 2.2.1 договору сторони договору погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 10667,00 грн (десять тисяч шістсот шістдесят сім грн 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 8000,25 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_4 , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 2666,75 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Сторони обумовили у п. 2.3-2.6 договору, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних . Тип процентної ставки - фіксована . Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту складає 2666,75 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні з 27.02.2025 р. (дата надання кредиту) по 22.05.2025.
Відповідно до п. 2.7.-2.8. договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 8917,47 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять грн сорок сім коп.). Денна процентна ставка складає: 8917,47 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять грн сорок сім коп.) / 10667,00 грн (десять тисяч шістсот шістдесят сім грн 00 коп.) / 84 днів * 100% = 0,9952%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 48 115,15% річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 19584,47 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн сорок сім коп.). (п. 2.9.1. договору).
Відповідно до витягу з довідки про перерахування коштів на картку відповідача вказано, що «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (ЄДРПОУ 40474269) повідомляє про успішність наступних операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022р. укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім»: № 619 щодо ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , договір: 173188 від 27.02.2025, картка № НОМЕР_5 сума 8000,25 UAH дата прийняття: 27.02.2025 18:18 № транзакції: 1565365037, номер замовлення: 193725411, призначення платежу: «Видача кредиту № 173188 від 27.02.2025» статус: прийнято.
За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі погашати існуючу заборгованість за кредитом, сплачувати всі нараховані проценти та інші платежі передбачені кредитним договором.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми права.
За змістом ст. 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладення електронного договору визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору. Укладаючи договір та у подальшому частково сплачуючи заборгованість за кредитом, відповідач визнав його умови. 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконало, перерахувавши відповідачу суму 8000,25 грн, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів від 30.10.2025 Вих. № 3885/30-10, а також інформацією наданою АТ «Приватбанк» від 14.01.2026.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
16.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого, останньому відступлено право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 173188 від 27.02.2025.
На підтвердження переходу права вимоги за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 позивачем надано суду копії акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги № 5 від 05.08.2025, витягу з додатку № 1 до договору факторингу Реєстр права вимоги від 05.08.2025 та платіжної інструкції № 547 від 11.08.2025 про оплату за відступлення права вимоги.
Як вбачається з витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 Реєстр прав вимог № 5 ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до відповідача за договором № 173188 від 27.02.2025 на загальну суму відступленої грошової вимоги 16312,72 грн, з яких: 9448,43 грн заборгованість по тілу кредиту; 4644,67 грн заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом; 500,00 грн заборгованість по комісії; 1719,62 грн заборгованість по штрафах/пені (графа 482).
Досліджені судом докази підтверджують та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором № 173188 від 27.02.2025, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 .
Позивач, отримавши право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, просить стягнути вказані суми за виключенням суми заборгованість по штрафах/пені, а саме у розмірі 14593,10 грн, яка складається з наступного: 9448,43 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4644,67 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн - заборгованість по комісії.
Вирішуючи питання наявності підстав для стягнення заявленої позивачем суми основного боргу суд встановив, що зазначена у п 2.2.1 договору сума (загальний розмір) кредиту, яка становить 10667,00 грн. не була надана відповідачу у повному обсязі. На підставі п. 2.5 кредитного договору позивачем було одразу утримано з вказаної суми комісію за надання кредиту у розмірі 2666,75 грн. Відповідач фактично отримав після укладення кредитного договору 8000,25 грн.
Щодо комісії за видачу кредиту у розмірі 2666,75 грн, яка була утримана банком під час укладення договору та комісії за управління кредитом у розмірі 500 грн.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені ст.. 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа № 204/224/21) виснував, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21).
Так, договором про споживчий кредит № 173188 від 27.02.2025 передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 2666,75 грн.
Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії при видачі кредиту (позики) у розмірі 2666,75 грн є нікчемними, та такими, яка суперечать Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів».
Наведене також стосується і позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за управління та обслуговування кредиту у розмірі 500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що умовами кредитного договору встановлено зобов`язання відповідача сплачувати кредитодавцю комісію за управління та обслуговування кредиту розмір якої визначеного п. 2.4 договору.
Водночас у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена така комісія. 
Відтак умови кредитного договору про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії за отримання кредиту, управління та обслуговування кредиту, у тому числі у розмірі заборгованості по комісії 500,00 грн, є нікчемними, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Водночас суму основного боргу також належить перерахувати, з урахуванням того, що сума комісії за видачу кредиту у розмірі 2666,75 грн була утримана неправомірно. 
Враховуючи наведене сума основного боргу за кредитним договором складає 6781,68 грн (9448,43 грн - 2666,75 грн), та підлягає стягненню з відповідача. 
Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, то такі підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі - 4644,67 грн. 
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо розміру процентів за користування кредитом.
Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.
У даному випадку відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, шляхом заповнення відповідних формулярів на отримання кредиту, у яких він підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання коштів у позику.
Також суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів у зв`язку із нібито перевищенням максимально допустимого розміру денної процентної ставки понад 1 % на день, з огляду на таке.
Як убачається з умов кредитного договору № 173188 від 27.02.2025, сторонами погоджено фіксовану процентну ставку у розмірі 390 % річних, а також визначено денну процентну ставку у розмірі 0,9952 % на день, яка розрахована відповідно до загальних витрат за кредитом, суми кредиту та строку кредитування.
При цьому суд враховує, що спірний кредитний договір за своєю правовою природою є ануїтетним кредитом, оскільки передбачає погашення заборгованості періодичними платежами згідно із графіком, до складу яких входять як частина основного боргу, так і нараховані проценти. За таких умов розмір процентних платежів у кожному окремому розрахунковому періоді може відрізнятися залежно від залишку заборгованості, тривалості відповідного платіжного періоду та порядку ануїтетного погашення кредиту.
Сам по собі різний розмір процентів у межах окремих платіжних періодів не свідчить про застосування кредитодавцем різних процентних ставок чи перевищення встановленого законом обмеження у 1 % на день.
Доводи відповідача фактично ґрунтуються на ототожненні загальної суми процентів, визначених графіком платежів, із розміром денної процентної ставки, що є помилковим, оскільки денна процентна ставка у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» визначається виходячи із загальних витрат за кредитом, суми кредиту та строку кредитування, а не шляхом механічного ділення суми процентів окремого платежу на кількість днів користування кредитом.
Суд також враховує, що загальний розмір витрат позичальника за кредитом та денна процентна ставка були прямо визначені у договорі, з якими відповідач був ознайомлений до його укладення, погодився шляхом підписання договору електронним підписом та у встановленому законом порядку не оспорював.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що фактична денна процентна ставка, розрахована відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», перевищувала 1 % на день.
За таких обставин підстави для висновку про нікчемність умов договору щодо процентної ставки або для застосування положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України щодо нарахування процентів на рівні облікової ставки Національного банку України відсутні.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11426,03 грн, що складаються з: за тілом кредитом у розмірі 6781,68 грн та відсотками у розмірі 4644,67 грн, є правомірними та обґрунтованими, відтак підлягають частковому задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем подано: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткову угоду до нього № 25771367780 від 11.09.2025 та Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, в якому зазначено перелік наданих послуг та вартість таких становить 7000,00 грн.
Водночас стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн було сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Соломко та партнери», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 7000,00 грн, пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.
Задовольняючи позовні вимоги, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1896,74 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд
ухвалив:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за договором про споживчий кредит № 173188 від 27.02.2025 в розмірі 11 426,03 грн (одинадцять тисяч чотириста двадцять шість гривень 60 копійок), з них: 6781,68 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 644,35 грн - заборгованість за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163) 1896,74 грн (одна тисяча вісімсот дев`яносто шість гривень 74 копійок) у повернення сплаченого судового збору.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» у відшкодуванні витрат за надання професійної правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 25.05.2026.
Суддя В. В. Чепка