Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року Справа№200/2455/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

02.04.2026 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему “Електронний суд”, надійшла позовна заява адвоката Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії № 047050033992 від 24.10.2025;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з 16.10.2025, зарахувавши до пільгового стажу за списком 2 періоди роботи з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач досягла віку 50 років та має необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком№2, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії, з посиланням на недосягнення пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу роботи. Позивач вважає рішення протиправними та такими, що порушують її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки вважає, що при призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 пенсійний орган повинен керуватись п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15). 
Відповідач надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2, який визначає право на призначення пенсії згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058. Вказав, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 32 роки 11 місяців 3 дні, пільговий стаж роботи за Списком №2 - 08 років 0 місяців 19 днів. При цьому, за розглядом документів до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи згідно довідки від 17.06.2024 № 299, оскільки відсутній перелік робочих місць, роботи на яких дає право на пільгову пенсію за результатами атестації, яка затверджена наказами № 225 від 28.11.1994 та № 239 від 29.12.2000. В пільгових довідках від 17.06.2024 № 299 та № 1/1142 від 12.06.2024 неправильно вказана частина (3) статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою судді від 07.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази у справі.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією ID-паспорта громадянки України № НОМЕР_1 , витягом з реєстру територіальної громади від 19.08.2025.
16.10.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для розгляду заяви позивача.
Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.10.2025 № 047050033992 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та необхідного пенсійного віку.
При цьому, згідно з вказаним рішенням, вік заявниці - 51 рік 2 місяці 15 днів, страховий стаж особи складає 32 роки 11 місяців 3 дні, пільговий стаж за Списком № 2 — 8 років 0 місяців 19 днів.
При цьому зазначено, що за результатами розгляду документів до страхового стажу зараховано всі періоди.
До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи згідно довідки від 17.06.2024 № 299, оскільки відсутній перелік робочих місць, роботи на яких дає право на пільгову пенсію за результатами атестації, яка затверджена наказами № 225 від 28.11.1994 та № 239 від 29.12.2000. В пільгових довідках від 17.06.2024 № 299 та № 1/1142 від 12.06.2024 невірно вказана частина (3) статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пільгові довідки потребують перевірки.
Вказано, що до пільгового стажу за Списком № 2 зараховано період роботи з 01.01.2005 по 31.08.2012 та з 14.09.2012 по 31.05.2013 по даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) період роботи з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012 не зараховані до пільгового стажу.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернулася з цим позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону №1058-IV. 
Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Разом з цим, пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон №1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, згідно пункту "б" частини 1 статті 13 наведеного Закону №1788 пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті “а” для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах “б”-“з” для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті “а”- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах “б”-“з”- 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Таким чином, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.
Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами “б”-“г” статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Суд зазначає, що на дату подання заяви про призначення пенсії вік позивача становив більше 51 року, страховий стаж - 32 роки 11 місяців 3 дні, пільговий стаж за Списком № 2 — 8 років 0 місяців 19 днів.
Разом з цим, згідно зі спірним рішенням до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 17.06.2024 № 299, оскільки відсутній перелік робочих місць, роботи на яких дає право на пільгову пенсію за результатами атестації, яка затверджена наказами № 225 від 28.11.1994 та № 239 від 29.12.2000. В пільгових довідках від 17.06.2024 № 299 та № 1/1142 від 12.06.2024 невірно вказана частина (3) статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пільгові довідки потребують перевірки.
Звертаючись до суду, позивач просить зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012.
Так, дослідивши записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 20.08.1991, суд зазначає, що трудова книжка містить наступні записи щодо спірних періодів:
ДВАТ Шахта «Білозерська»
- 08.09.1997– прийнята пробовідбірником (запис №9);
- 13.09.2012 звільнено за переведенням у ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» (запис №13).
- ВСП «ШУ «Білозерське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля»
- 14.09.2012 прийнята за переведенням пробовідбірник 2 розряду у відділ технічного контролю (запис №14);
- 31.05.2013 звільнено у зв`язку з переведенням у ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» (запис №15).
Вказані вище записи містять посилання на номер та дату наказу, завірені підписом відповідальної особи та завірені печаткою підприємства. 
Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 17.06.2024 №299 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ТДВ «Шахта «Білозірська» з 08.09.1997 по 13.09.2012 та виконувала гірничі роботи на поверхні за професією пробовідбірник поверхні дільниці ВТ, що передбачено Списком 2 розділу 1 підрозділ 1 код КП 1.1 а постанови КМУ №36 від 16.01.2003. За період з 08.09.1997 по 13.09.2012 стаж складає 15 років 0 місяців 05 днів.
Вказана довідка містить посилання на накази про атестацію робочих місць №225 ТБ від 28.11.1994, №239 ТБ від 29.12.2000, №163 ТБ від 20.05.2005, №98 ТБ від 03.02.2010. А також додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати користувалася з 24.02.1999 по 10.03.1999 – 15 кал. днів, з 30.03.1999 по 09.04.1999 – 11 кал. днів, в стайках участі не брала.
Підстава видачі довідки: особова картка ф.П.2, накази по шахті, розрахункові відомості, контрольні табеля спуску-виїзду.
В матеріалах справи міститься копії наказів про атестацію робочих місць від 28.11.1994 №225/ТБ та №239 від 29.12.2000, якими затверджено список робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням (за Списками №1 та №2), проте перечень таких посад в наказах не наведено.
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 12.06.2024 №1/1142 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ТДВ «Шахта «Білозірська» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» з 14.09.2012 по 31.05.2013 та виконувала гірничі роботи на поверхні за професією пробовідбірник поверхні дільниці ВТ, що передбачено Списком 2 розділу 1 підрозділ 1 код КП 1.1 а постанови КМУ №36 від 16.01.2003. За період з 14.09.2012 по 31.05.2013 стаж складає 0 років 08 місяців 17 днів.
Вказана довідка містить посилання на накази про атестацію робочих місць №98 ТБ від 03.02.2010, а також додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати не користувалася, в стайках участі не брала.
Підстава видачі довідки: особова картка ф.П.2, накази по шахтоуправлінню, розрахункові відомості.
При цьому в матеріалах справи міститься Акт перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 20.02.2026 №0500-1003-1//367 відповідно до якого за результатами перевірки довідки від 12.06.2024 №1/1142 розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.
Період роботи з 14.09.2012 по 31.05.2013 зарахований за Списком №2.
Суд зазначає, що пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 N 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. 
Професія «пробовідбирачі» віднесена до Списку №2 Розділ І код посади 2010100а-17314 відповідно до Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 та до Списку №2 Розділ 1 підрозділом 1 код КП 1.1а відповідно до Постанови КМУ №36 від 16.01.2003. 
Отже, наявні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду роботи з 08.09.1997 по 13.09.2012.
Проте, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012.
Суд зазначає, що вказані вище періоди (з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012) становлять більше 7 років стажу за Списком №2.
Отже, з урахуванням визначеного відповідачем стажу роботи позивача за Списком №2 (8 років 0 місяців 19 днів) такий стаж становить більше 10 років.
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що рішення як Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав недосягненням пенсійного віку та відсутності пільгового стажу за Списком №2 є протиправними. 
Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з 16.10.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судовим розглядом встановлено, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії з 16.10.2025, при цьому досягла 50-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже має право на призначення пенсії з 16.10.2025.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, ураховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 щодо розгляду зразкової справи, суд, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) з 16.10.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими. 
Таким чином, позовні вимоги суд задовольняє.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Отже, судовий збір у сплаченому розмірі за одну немайнову вимогу підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 047050033992 від 24.10.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.158-Б, ЄДРПОУ 20490012) призначити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі 1-5/2018 (746/15) з 16.10.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 08.09.1997 по 31.12.2004 та з 01.09.2012 по 13.09.2012.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.158-Б, ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя В.С. Дмитрієв