П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м. Київ
Справа № 362/3384/23
Провадження №22-ц/824/1596/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Узлій М.М.

сторони: позивач ОСОБА_1 
відповідач Приватний нотаріус Обухівського районного 
нотаріального округу Київської області 
Смоліна Ірина Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану адвокатом Кукарекою Катериною Сергіївною, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року, ухваленого у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М., -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліної Ірини Володимирівни про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліної І.В. від 26.04.2023 року. Зобов`язати приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліну І.В. витребувати інформацію про спадкове майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього чи у інший передбачений законом спосіб. Зобов`язати приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліну І.В., видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 спадкоємиці ОСОБА_1 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, що складається з частки житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1 ; частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастовий номер 3210700000:08:001:0014, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_2 ; 3/24 часток земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, кадастовий номер 3221488603:03:003:0012, яка знаходиться за адесою: АДРЕСА_2 ; 1/8 частки земельної ділянки загальною площею 5,7201 га, кадастовий номер 3221488600:06:002:0013, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський (був. Васильківський) район, Шевченківська с/рада. Заповіту після своєї смерті спадкодавець не залишив. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліною І.В. заведено спадкову справу після смерті батька позивача №40/2022. Позивач своєчасно звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте відповідач винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через ненадання документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Вказану постанову позивач, вважає такою, що прийнята з порушенням прав позивача як спадкодавця, оскільки спадкове майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (т.1 а.с. 11-12).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2023 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с.44).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Кукареки К.С. про зупинення провадження (т. 1 а.с. 158-159).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (т. 1 а.с.160-162).
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліної І.В. про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Відмовляючи суд першої інстанції виходив з того, що позивач прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку після смерті батька ОСОБА_2 , але не надала нотаріусу правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцю, у призначений день і час нотаріусом про отримання свідоцтва на частину спадкового майна не отримала його, що позбавляє право нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину згідно Закону «Про нотаріат», тому нотаріусом було їй відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом, з огляду на що суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутні. 
Вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліну І.В. видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, задоволенню не підлягають, оскільки зобов`язати нотаріуса здійснити конкретні дії із зазначенням конкретного рішення, яке має бути ухвалене, суд не може, такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат», тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кукарека К.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у скасуванні постанови приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліної І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 від 23.04.2023. та ухвалити нове судове рішення, яким позов в цій частині задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
Вказує, що відповідачем порушено Закон України «Про нотаріат» оскільки відповідно до ст. 46 витребування документів стосується лише тих, які не є доступними в ДРПП.
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченого ст.360 ЦПК України, сторона відповідача не скористалася.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кукарека К.С. підтримала доводи апеляційної скарги.
Відповідач Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліна І.В. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду повідомлялася належним чином, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за її відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 21).
01.12.2022 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліною І.В. здійснено реєстрацію спадкової справи №40/2022 спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до копії спадкової справи №40/2022 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліної І.В. звернулися: 01.12.2022 року ОСОБА_4 , яка є донькою померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , яка є донькою померлого, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , яка є онукою померлого. Також, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , яка є дружиною померлого, подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 , 12.01.2023 року ОСОБА_6 подала заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні на частку житлового будинку та на частку земельної ділянки, оскільки дане майно набуто померлим за час перебування в зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 51-151).
26.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Васильківської міської нотаріального округу Київської області Смоліної І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, яке залишилось на день смерті спадкодавця.
Постановою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліної І.В. від 26.04.2023 року №60/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України. Також у постанові зазначено, що спадкодавцем не надані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, що порушує вимоги п.п. 4.19, п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (т. 1 а.с. 8-9).
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом України порядку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із статтею 1296 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє свідоцтва про право на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Згідно з пунктом 1.2. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Пунктами 4.12, 4.14, 4.16, 4.19 глави 10 розділу II зазначеного Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (постанова Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19).
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду (частина перша статті 50 Закону України «Про нотаріат»).
Пунктом 4.19 глави 10 розділу II Порядку передбачено, що за наявності заборони відчуження або обтяження іпотекою житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину та протягом двох робочих днів письмово повідомляє про це кредитора (відповідний податковий орган).
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 185/9284/23 зазначено, що можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до довідок з ДРРП № 338301687 та 338301569 від 06.07.2023, відомості щодо перебування спадкового майна, саме житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки загальною площею 0.1000 га, кадастровий номер 23210700000:08:001:0014, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на момент винесення оскаржуваної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.04.2023, про спадкове майно були внесені до ДРРП Смоліною І.В. в процесі видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя.
З наведеного вище вбачається, що Смоліна І.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.04.2023 з підстави не надання документів, які їй були доступні в систем ДРРП в силу дії норми ст. 46 Закону України «Про нотаріат». 
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про обґрунтованість відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, є необґрунтованим в зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ст.46 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 7 розділу І, п.4.12,4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на те, що судом першої інстанції обставини справи встановлені, однак судом неправильно застосовано норми матеріального права,колегія суддів дійшла висновку, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року в оскаржуваній частині підлягає скасування з ухваленням нового судового рішення про скасування постанови ПН Смоліної І.В. від 23.04.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Кукарекою Катериною Сергіївною - задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, наступного змісту.
Скасувати постанову приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Смоліної Ірини Володимирівни від 23 квітня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її оглошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна