СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18208/25

пр. № 2-др/759/36/26
13 травня 2026 року суддя Святошинського районного суду міста Києва, розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» про захист прав споживачів, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Судом визнано протиправними дії ТОВ Фірма «Т.М.М.» щодо застосування непогодженого тарифу та зобов`язано Відповідача надати рахунок із застосуванням погодженого тарифу 3,50 грн/кв.м.
05.01.2026 року через систему «Електронний суд» Позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, вказуючи на те, що при ухваленні рішення від 14.11.2025 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивач зазначає, що оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір за дві задоволені вимоги немайнового характеру підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави.
Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як встановлено судом, Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а іншому випадку в дохід держави.
Рішенням суду від 14.11.2025 року було задоволено дві вимоги немайнового характеру (визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії).Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки при ухваленні основного рішення питання про стягнення судового збору з Відповідача в дохід держави не вирішувалось, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Позивача та ухвалити додаткове рішення.
Керуючись ст.270, 353 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» (03148, м. Київ, вул. Володимира Покотила, буд. 6; код ЄДРПОУ 14073675) в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко