Справа № 944/7061/25
Провадження №2/944/1286/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
13.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Білецької М.О.
за участю секретаря судового засідання Хархаліс Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
Правова позиції сторін
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Томилко О.Б. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №209627138 від 19.10.2024 в розмірі 26538,52 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №209627138, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 8600,00 грн. Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків власноруч заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використання мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства зазначивши свої персональні дані, в тому числі паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунку якої бажав отримати кредит. Відповідно до умов Договору Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу 2 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме ввів у спеціальному полі під офертою яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Момент підписання цього Договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір між позивачем та відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатором. Електронний підпис одноразового ідентифікатора накладеного на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в розділі 15 Договору.
На виконання умов договору, первісним кредитором було перераховано кошти на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , яка була ним вказана при укладенні Договору.
21.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/18, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №209627138.
У зв`язку із невиконанням відповідачем договору, у відповідача на момент подання заяви виникла заборгованість в загальному розмірі 26532,52 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8599,28 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 17939,24 грн.
Просить в примусовому порядку стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 .
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
Заяви, клопотання учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не прибув, однак скерував до суду заяви, в яких просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також за допомогою розміщення оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання повторно не з`явився.
Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 КПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач ОСОБА_1 про причини неявки в судові засідання не повідомив, відзиву на позов не подав.
Процесуальні дії в справі
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 11.02.2026.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.02.2026, у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи відкладено.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.02.2026, витребувано у АТ «ПУМБ» письмові докази, які становлять банківську таємницю.
Оскільки відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду і поважність цих причин суду не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість проведення заочного розгляду даної справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.05.2026, є дата складення повного судового рішення 13.05.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
19.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №209627138.
Відповідно до п.1.2 договору, за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит первісного кредитора.
Згідно п.2.2 договору, Загальний розмір кредиту становить 8600,00 грн.
Відповідно до п.2.3 договору, дата надання кредиту 19.10.2024.
Даний договір підписаний представником первісного кредитора та ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MEEW, який був відправлений відповідачу 19.10.2024 о 12:26:20 та введено відповідачем 19.10.2024 12:26:54. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, та надав відповідачу кошти в розмірі 8600,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та листом АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/2271БТ від 13.02.2026, відповідно до якого 19.10.2024 о 12:27:00 було здійснено переказ на банківську картку ОСОБА_1 на суму 8600,00 грн.
21.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу МВ-ТП/18, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало (відступило) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняло належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, включно до ОСОБА_1 за кредитним договором №209627138 від 19.10.2024.
Згідно з п. 2.1. договору відступлення, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимог, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором №209627138 від 19.10.2024 в розмірі 26538,52 грн.
Мотиви та оцінка суду
Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Судом встановлено, що 19.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 за допомогою ІТС товариства було укладено Договір кредитної лінії №209627138, який підписано позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити позичальник у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (ст.1048 ЦК України).
Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором №209627138 від 19.10.2024, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 8600,00 грн.
Натомість, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту. Первісний кредитор належним чином виконав свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином свої обов`язки за кредитними договорами не виконував, у встановлені строки заборгованість позивачу не повернув, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по Договору кредитної лінії №209627138 від 19.10.2024 в розмірі 26538,52 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 8599,28 грн; простроченої заборгованості за сумою відсотків 17939,24 грн. підлягають до задоволення.
Розподіл судових витрат між сторонами:
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №4004 від 16 грудня 2025 року.
Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Судом встановлено, що 02.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» було укладено Договір №5 про надання правової допомоги. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги, вартість наданих послуг відповідно до Договору складає 5000,00 грн., що також підтверджується платіжною інструкцією про переказ коштів на рахунок адвокатського об`єднання в розмірі 5000,00 грн.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. яка є співмірною зі складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 279, 280, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за Договором кредитної лінії №209627138 від 19.10.2024 в сумі 26538 (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.05.2026.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», код ЄДРПОУ 39700642, місцезнаходження: м.Чернігів, вул.Жабинського, 13.

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя           М.О. Білецька