ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5551/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якої звернувся адвокат Юровський Дмитро Борисович до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:
- рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.10.2025 № 104650018896, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, визнати протиправним та скасувати повністю;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в частині відмови ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як особі, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення при розгляді заяви про призначення пенсії від 17.10.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 4 (чотири) роки як особі, яка проживала на територіях радіоактивного забруднення, на підставі абз.4 п.2 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначивши позивачці пенсію з 17 жовтня 2025. 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки ним не підтверджено факту проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не менше трьох років станом на 01.01.1993. Такі дії пенсійного органу позивач вважає протиправними, оскільки факт його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення протягом необхідного періоду підтверджується наявністю у нього посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та відповідними довідками виданими Іванківської селищної ради, тому, з наведених мотивів, просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало до суду відзив на позов, в якому вказувало, що при опрацюванні наданих позивачем документів для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку розраховано страховий стаж, що становить 33 роки о місяців 1 день. За даними документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі с. Дитятки та періоди роботи з 19.02.1990 по 04.07.1994. Також вказував, що не взято до уваги період проживання в зоні ЧАЕС на підтвердження якого надано довідку від 17.09.2025 №221, оскільки підставою її видачі мають бути первинні документи. Таким чином позовні вимоги позивача задоволенні не підлягають. 
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-90 р.р. (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 30.04.1993 серії НОМЕР_1 .
17.10.2025 позивач звернулась до територіальних органів Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний громадян, захист які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи".
За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Розглянувши вказану заяву, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову у призначення пенсії від 24.10.2025 №104650018896, оскільки відсутнє право на призначення пенсії.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частиною 1 статті 9 №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років (абз.2 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV).
Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років.
Сторони не заперечують ту обставину, що на час звернення до органів Пенсійного фонду України вік позивача складає 56 років, а страховий стаж 33 роки.
Позивач просить відповідача призначити пенсію зі зменшенням встановленого законом віку виходу на пенсію, як особі, яка постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ст. 55 Закону №796-XII.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом №796-XII.
Відповідно до статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа проживала або працювала у цій зоні не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.
У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.
Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.
Відповідно до статті 15 Закону №796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 . 
Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону №796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років.
Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) вказав, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
На підставі викладеного суд, враховуючи наведені висновки та встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.
Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем до поданої заяви про призначення пенсії було додано наступні документи: копію паспорта, довідки № 220 від 17.09.2025, яка видана виконкомом Іванківської селищної ради та № 221 від 17.09.2025 виданої виконкомом Іванківською селищною радою на підставі Акту підтвердження факту проживання на території Іванківської селищної ради від 17.09.2025 № 23
Так, відповідно до довідки № 220 від 17.09.2025 підтверджено, що ОСОБА_2 проживала зареєстрована з 12.07.1969 по 26.08.1986, та з 01.09.1988 по 04.05.1990 в АДРЕСА_1 , яке відноситься до ІІІ-ої категорії зони радіоактивного забруднення в зв`язку з аварією на ЧАЕС, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991.
Згідно довідки № 221 від 17.09.2025 підтверджено факт проживання ОСОБА_3 в селі Дитятки Вишгородського району Київської області з квітня 1987 року по 01.08.1988.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що загальний строк проживання позивачки з моменту аварії на Чорнобильській АЕС у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року загалом складає 3 роки 1 місяць: 2 місяці у 1986 році, 1 рік 8 місяців у 1988-1989-1990 роках та 1 рік та 3 місяці у 1987-1988 роках.
Зважаючи на викладене суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Поряд з цим суд зазначає, що позивачка має право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, оскільки станом на 1 січня 1993 року вона проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки.
Суд звертає увагу, що відповідач не надав до суду жодного доказу, який спростовував би відомості довідок № 220 від 17.09.2025, яка видана виконкомом Іванківської селищної ради та № 221 від 17.09.2025 виданої виконкомом Іванківською селищною радою на підставі Акту підтвердження факту проживання на території Іванківської селищної ради від 17.09.2025 № 23.
Таким чином, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законом.
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії №104650018896 від 24.10.2025 протиправним та підлягає скасуванню.
рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.10.2025 № 104650018896, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, визнати протиправним та скасувати повністю;
Водночас позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як особі, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, під час розгляду заяви від 17.10.2025 року задоволенню не підлягають. Вказані вимоги не є самостійним способом захисту, оскільки обставини, на які посилається позивач, повністю охоплюються предметом оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.10.2025 № 104650018896 та стали безпосередньою підставою для його прийняття.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає наступне.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган здійснює з певною свободою розсуду. Враховуючи, що правова оцінка документів та визначення права на пенсію за віком віднесена законом до виключної компетенції ПФУ, суд не вправі перебирати на себе вказані функції, оскільки це порушуватиме принцип розподілу владних повноважень.
З огляду на характер спірних правовідносин, межі повноважень пенсійного органу та необхідність перевірки решти умов для призначення пенсії, суд доходить висновку, що зобов`язання ПФУ призначити таку пенсію є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. За таких обставин, належним способом захисту прав і інтересів позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути відповідну заяву з обов`язковим урахуванням висновків суду
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог.
Згідно із частинами першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
За подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №0048-0222-6587-5221 від 24.11.2025.
Оскільки, позов підлягає задоволенню в частині основних позовних вимог (визнання протиправним та скасування рішення), враховуючи приписи ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Юровський Дмитро Борисович до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.10.2025 № 104650018896, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17.10.2025, із обов`язковим врахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.
5. В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Представник позивача - адвокат Юровський Дмитро Борисович ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецький район, Чернівецька область, 58002, код ЄДРПОУ 40329345).

Суддя В.О. Григораш