Справа № 127/106/26 
Провадження № 2/127/23/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Воробйова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи позовну заяву тим, що вона є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового наказу №127/5896/18 з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. З часу ухвалення рішення суду істотно змінилися обставини. Стан здоров`я дитини погіршився. На даний час зазначений розмір аліментів не забезпечує належного рівня утримання дитини, оскільки вона має особливі медичні потреби, потребує лікування, догляду та додаткових витрат. Зокрема, дитина має ряд захворювань, в зв`язку з чим позивач повністю несе витрати на лікування, обстеження, медикаменти, спеціальні засоби догляду, навчання, гуртки та утримання дитини. Щомісячні витрати на репетиторство становлять орієнтовно 5100 грн. Витрати на оренду житла складають 11000 грн. щомісячно. Також значно зросли витрати на харчування, одяг, побутові потреби та інші необхідні витрати, пов`язані з вихованням та утриманням дитини. Керуючись статтями 180, 181, 182, 192 СК України ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини доходу до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття,а також стягнути судові витрати.
Ухвалою суду від 09.03.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзиви.
На виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що на підставі виконавчого листа №127/5896/18 від 23.03.2018 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується Довідкою про сплату аліментів від 25.03.2026 року № 44963, виданою Першим відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці. Позов вважає необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Фактичний розмір аліментів є значним та відповідає потребам дитини Позивач у позовній заяві оперує абстрактними відсотками (1/4 та 1/3 доходу), однак не наводить реального грошового вираження поточних аліментних виплат. Між тим, фактичний розмір аліментів є суттєвим. Представник відповідача зазначив, щов ідповідач сплачував аліменти в розмірі від 30312,39 грн. до 32823,56 грн. щомісячно, що кратно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (6–18 років) та є значним матеріальним забезпеченням. Разом з тим, відповідач має другу малолітню дитину — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має втрату професійної працездатності у розмірі 25% з 2022 року. Щодо витрати на оренду квартири, то вони є витратами домогосподарства позивача, а не специфічними витратами на дитину. Включення цих витрат до розрахунку аліментів суперечить меті аліментного зобов`язання. Витрати на медичне лікування, обстеження та лікарські засоби відповідно до статті 185 СКУ є додатковими витратами на дитину, які підлягають розгляду судом у самостійному позовному провадженні, а включення їх до базового розміру аліментів є неправомірним. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, стягнути із позивача понесені відповідачем судові витрати. Здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу на підставі доказів про надання правничої допомоги, що будуть подані, відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Позивач надіслала суду відповідь на відзив, відповідно до якої вважає наведені у відзиві заперечення необґрунтованими та такими, що не відображають реальних потреб дитини. Сума в розмірі 32000,00 грн. не в повній мірі покриває навіть базових життєвих потреб дитини з урахуванням стану її здоров`я та умов проживання у м. Вінниця. Загальна сума щомісячних витрат перевищує 45000 – 50000 грн. Заперечення відповідача щодо «разового характеру» медичних витрат спростовуються медичною документацією, так як дитина має хронічні захворювання (астма, неврологічні порушення, ортодонтичні проблеми, кардіологічні вади), що потребують системного лікування та постійного медичного нагляду/обстеження. Відповідач стверджує про «достатність» аліментів, проте понад два роки фактично самоусунувся від виховання сина, не обізнаний про стан його здоров`я та реальні потреби. Надані відповідачем медичні документи (виписка та постанова ВЛК) підтверджують факт отримання ним травми у 2022 році, однак не свідчать про втрату ним можливості працювати та отримувати стабільний дохід. Вимога відповідача про стягнення з мене витрат на правничу допомогу є безпідставною та свідчить про зловживання процесуальними правами. Просила збільшити розмір аліментів до 1/3 частини доходу відповідача та у задоволенні вимог відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу — відмовити.
Представником відповідача надіслано суду заперечення, згідно з яким заборгованість зі сплати аліментів відсутня. ОСОБА_2 належно виконує свої зобовязання зі сплати аліментів. Стан здоров`я відповідача — пряма законодавча підстава для врахування. Надає додатково довідку ВЛК, згідно з якою ОСОБА_2 має травму пов`язану із захистом Батьківщини - травма тяжка. Стан здоров`я відповідача є постійним фактором, що впливає на його здатність виконувати службові обов`язки та отримувати дохід. Погіршення зору як наслідок бойового поранення є підставою для врахування судом вразливості матеріального становища відповідача при вирішенні питання про розмір аліментів. Отже, збільшення частки стягнення з 1/4 до 1/3, при вже значному фактичному розмірі аліментів (понад 32 000 грн/міс.), стане непропорційним тягарем, особливо з урахуванням наявності другої дитини та підтвердженого погіршення здоров`я. Отже, підстав для збільшення розміру аліментів немає, навпаки наявні підстави для їх зменшення. Просив у задоволенні позовну відмовити та стягнути із позивача понесені відповідачем судові витрати. Здійснити розподіл судових витрат на підставі доказів про надання правничої допомоги, що будуть подані, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Позивач надіслала суду додаткові пояснення, за якими згідно з довідкою про сплату аліментів вбачається, що їх розмір становить 30000 – 32800 грн. щомісячно, а фактичний дохід відповідача становить не менше 120000 – 130000 грн. на місяць, що свідчить про його стабільне та високе матеріальне становище. Попри перебування відповідача поза зоною виконання бойових завдань у окремі періоди, він не здійснює належної участі у житті дитини, не дотримується встановленого графіку спілкування та не підтримує контакт із дитиною, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків у частині виховання дитини. Потреби дитини є об`єктивно підвищеними та не можуть прирівнюватися до потреб дитини, яка не має проблем зі здоров`ям, що зумовлює необхідність більшого обсягу матеріального забезпечення. Посилання відповідача на застосування ст. 185 СК України як підстави для неврахування витрат на лікування при визначенні розміру аліментів є безпідставним, оскільки у даному випадку мова йде не про разові витрати, а про постійні витрати, пов`язані з лікуванням хронічних захворювань дитини, які мають системний характер та повинні враховуватись при визначенні розміру щомісячних аліментів. Надана відповідачем довідка військово-лікарської комісії від 22.01.2024 року, не може бути належним підтвердженням його стану здоров`я, який зокрема не впливає на його можливість отримувати дохід та виконувати обов`язок щодо належного утримання дитини. Щодо витрат на правничу допомогу, то дохід позивача є істотно нижчим та у кілька разів меншим, від доходу відповідача. Тому покладення на позивача обов`язку відшкодовувати витрати призведе до непропорційного фінансового навантаження та зменшення коштів, які спрямовуються на утримання дитини. На підставі викладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та збільшити розмір аліментів до 1/3 частини доходу відповідача, а також у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу — відмовити.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 63).
Згідно довідок про реєстрацію місця проживання осіб №34824 та №19661, виданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, син зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , разом з позивачем (а.с. 3, 62,70).
Як вбачається з довідки про сплату аліментів №44963, виданої 25.03.2026 року Першим ВДВС у місті Вінниці, ОСОБА_2 сплачував аліментів на користь ОСОБА_1 у період з 01.09.2025 року по 28.02.2026 року включно в розмірі: з вересня по грудень 2025 року – 30312,39 грн., 31960,00 грн. та з січня по лютий 2026 року – 32823,56 грн. Стягнення проводилось на підставі виконавчого листа №127/5896/18 виданого 23.03.2018 року Вінницьким міським судом Вінницьої області, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, та але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 138).
З приводу матеріального стану позивача, то ОСОБА_1 працює в ПРАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» з 09.01.2023 року та її середній дохід становить 30600,00 грн. (а.с. 25, 52, 78).
З наданих позивачем доказів, син сторін ОСОБА_5 має ряд захворювань, в зв`язку з чим витрачаються кошти на його лікування, зокрема:
- неврологія: нічні пароксизми, бруксизм, підозра на епілепсію;
- алергологія/пульмонологія: бронхіальна астма, алергічний риніт;
- дерматологія: контактний/алергічний дерматит, фолікулярний кератоз; 
- кардіологія: відкрита артеріальна протока, мінімальна аортальна недостатність; 
- ортодонтія: дистальний прикус, звуження верхньої щелепи, блокування центрального зуба, видалення надкомплектного зуба, подальше лікування спеціальними апаратами та брекет-системою (а.с. 21-24, 27, 28-49, 53-58, 64-67, 73-77, 80-102, 106-109, 120 на звороті, 121, 154-155). 
Згідно з довідкою репетитора ОСОБА_6 від 04.11.2025 року, дитина відвідує заняття з англійської мови з 5 вересня 2023 року по теперішній час, вартість навчання оплачує мати ОСОБА_1 (а.с. 50, 123 на звороті, 125 на звороті-127, 163-164).
Суд не приймає до уваги інформаційну довідку зі шкоди щодо участі батьків у вихованні дитини та письмові пояснення свідків, оскільки вони не стосуються предмету спору (а.с. 51, 156).
Суд не приймає до уваги квитанції, надані позивачем, оскільки з них не вбачається за можливе встановити особу платника, призначеня переказу коштів (а.с. 4-20, 122-123, 125).
Як вбачається з долучених відповідачем доказів, останній перебуває на військовій службі з 24.08.2024 року, має втрату професійної працездатності у розмірі 25% з 29.08.2022 року (а.с. 139, 140, 141-142). Також у ОСОБА_2 відбулися зміни в сімейному стані, зокрема він 02.08.2018 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_8 (а.с. 144-145).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Частинами 1, 2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у відповідача відбулися зміни в сімейному становищі (відповідач одружився та у шлюбі народилась дитина), а також відбулось погіршення стану здоров`я. Разом з тим, він продовжує сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Станом на день розгляду справи сину сторін ОСОБА_5 виповнолося 10 років, а прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 3512,00 грн., тобто десять таких прожиткових мінімумів становитиме 35120,00 грн. Отже, відповідачем фактично сплачується майже максимальний розмір аліментів на дитину (32823,56 грн.), в той час як батьки мають рівні обов`язки щодо дитини. Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів на утримання дитини є достатнім для утримання дитини з врахуванням наразі її стану здоров`я. Крім того, збільшення розміру аліментів до 1/3 частини доходів відповідача призведе до стягнення суми, яка буде перевищувати максимальний розмір аліментів, що визначений законодавством.
Також суд виходить із того, що у справах такого характеру юридично обов`язком позивача є надання доказів, які підтверджують необхідність збільшення аліментів. Недоведеність таких обставин є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатнімиє докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявністьабо відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю. 
Оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат, то згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 27 Конвенції про захист прав дитини, ст.ст. 7, 180, 182, 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Судовий збір компенсувати за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: