УХВАЛА

11 червня 2026 року
м. Київ

справа № 756/9792/23
провадження № 61-6922ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Сердюка В. В.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фадєєва Наталія Ігорівна, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна про визнання недійсним договору довічного утримання,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2023 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до 
 ОСОБА_2 , ОСОБА_3  про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду) від 19 жовтня 2022 року, укладеного між 
ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншої сторони, застосувавши до нього наслідки недійсності правочину.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року 
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фадєєвої Н. І. залишено без задоволення, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.
20 травня 2026 року через підсистему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Фадєєва Н. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 
2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 
2025 року (повний текст складено 04 травня 2026 року), в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги. Вимоги ухвали від 29 травня 2026 року виконані.
Безпосередньо у касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду 
від 05 листопада 2025 року.
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
Аналіз ЄДРСР свідчить, що повний текст Київського апеляційного суду 
від 05 листопада 2025 року складено 04 травня 2026 року, а отже касаційна скарга подана 20 травня 2026 року, в межах строку, передбаченого 
статтею 390 ЦПК України, тому підстави для вирішення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень відсутні.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без врахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 10 грудня 2019 року у справі № 199/5134/18, від 09 березня 2023 року у справі № 686/2093/20, від 15 жовтня 2025 року у справі № 607/11806/23, у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2766цс16, що передбачає вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Також вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень частини першої статті 233 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, що передбачає вимоги пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 ,після усунення недоліків, подана 
з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.?
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Оболонського районного суду міста Києва цивільну справу № 756/9792/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна про визнання недійсним договору довічного утримання.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
В. В. Сердюк