14.05.26
33/812/157/26

Єдиний унікальний номер судової справи 484/969/26
Номер провадження 33/812/157/26   Головуючий у місцевому суді: Медведєва Н.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП   Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року місто Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Коростієнко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №600159, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 25 лютого 2026 року, зазначено, що 24 лютого 2026 року о 23 год. 28 хв. в місті Первомайську по вулиці Турунова, біля будинку №3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я КНП «ПЦМБЛ» та підтверджується висновком №10 від 24 лютого 2026 року. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом зачинення замків транспортного засобу. Вказаним водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 ПДР, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп.
Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, а тому наявні підстави для притягнення його до відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.
Не погодившись із судовим рішенням, 25 березня 2026 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2026 року та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції є безпідставним, ухваленим без надання належної оцінки обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Зазначено, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв, ознак алкогольного сп`яніння не мав, оскільки хода була стійка, мова чітка, логічна викладена. Працівникам поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що через стрес останній вживав ліки, а також через потреби здоров`я та за призначенням лікарів, адже має хронічні захворювання. Під час керування автомобілем, знаючи, що відсутній задній бампер, та побачивши автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками, відчувши раптовий гострий біль у ділянці серця, зупинивши автомобіль згідно правил, увімкнувши кнопку аварійної зупинки транспортного засобу, керуючись станом крайньої необхідності для запобігання погіршення стану здоров`я, вжив 40 крапель лікарського засобу під назвою корвалол, хоча перед цим вживав 30 капель лікарського засобу під назвою барбовал. Зазначені препарати містять етиловий спирт, пари якого могли почути працівники поліції.
По приїзду до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння дали драгер, але при цьому не показали сертифікат видачі драгера та до якої дати прилад годний працювати теж ніхто не озвучив. Оскільки сплив незначний проміжок часу після вживання ліків, тому пари етанолу не встигли вийти, а аналіз крові здати не дозволили, аргументуючи, що таке зараз не передбачено.
ОСОБА_1 вважав, що поліцейськими повністю проігнороване, те що він вживав лікарські препарати та порушено вимоги Інструкції приладу та п.7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція №1452/735), провівши огляд негайно. Це призвело до хибного показника, через наявність парів етилового спирту, оскільки вживались ліки, а не алкогольні напої. 
Оскільки процедура огляду була порушена (не витримано часовий інтервал), то результати Драгеру є недопустимим доказом. 
В судове засідання, призначене на 14 травня 2026 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно (втретє) не з`явився, та про причини своєї неявки до апеляційного суду не повідомив. 
Про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку на адресу місця проживання; направлення повідомлення на вказану в апеляційній скарзі адресу електронної пошти; додатково також телефонограмою, в якій також було роз`яснено ОСОБА_1 , що апеляційний суд має технічну можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Отже, враховуючи наведені обставини щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання та відповідно його обізнаність про судовий розгляд справи, відсутність доказів поважності причин неявки до апеляційного суду, з урахуванням положень ч.ч.1,2 ст.268, ч.ч.5,6 ст.294 КУпАП, не віднесення справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, до тих, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, достатність у справі матеріалів для вирішення справи по суті, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . При цьому, правом на проведення судового засідання в режимі відеоконференції ОСОБА_1 не скористався.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно із ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. 
За правилами ч.ч.2,3,5,6 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п.п.«а» п.2.9 ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення, серія ЕПР1 №600159, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 25 лютого 2026 року, з якого слідує, що 24 лютого 2026 року о 23 год. 28 хв. в місті Первомайську по вулиці Турунова, біля будинку №3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі DAEWOO Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я КНП «ПЦМБЛ» та підтверджується висновком №10 від 24 лютого 2026 року. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом зачинення замків транспортного засобу. Вказаним водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.«а» п.2.9 ПДР. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зафіксовано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с.7);
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому перелічені виявлені працівником поліції ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 (а.с.6); 
- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 огляду, який проведений у КНП «ПЦМБЛ», від 24 лютого 2026 року за допомогою Газоаналізатору Alcotect Drager 6820, який показав 0.55‰ (а.с.4);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 24 лютого 2026 року лікарем КНП «ПЦМБЛ», в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); 
- відеозаписами, проведеними працівниками поліції на технічний засіб відеозапису, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 за його згодою огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Alkotester Drager 6820 в медичному закладі та складання адміністративних матеріалів (а.с.10). При цьому, відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу, їхнього спілкування, проходження огляду у медичному закладі й складання протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимими доказами згідно положень ст.251 КУпАП.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення також встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Від підпису протоколу та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо водія ОСОБА_1 , сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом у даній справі.
В сукупності перелічені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п.п.«а» п.2.9 ПДР, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року).
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які правильність висновків міськрайонного суду не спростовують.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
В рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
За таких обставин ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу стосовно відсутності складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з вживанням ним спиртовмісних ліків, замість алкоголю, не мають правового значення, оскільки спеціальний технічний прилад лише виміряє рівень алкоголю, а не його вид та міцність.
Тому наявність забороненого рівня алкоголю в обох випадках забороняє водієві здійснювати керування транспортним засобом.
Посилання апелянта на те, що йому не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу Газоаналізатору Alcotect Drager 6820, суперечить положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735, оскільки такі документи надаються саме на вимогу особи.
У даному випадку така вимога висловлена не була, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що ним надавалися пояснення з приводу проходження ним лікування та вживання ліків, то вони не є слушними, оскільки не впливають на кваліфікацію дій водія. 
До того ж, посилання ОСОБА_1 на вживання лікарських засобів під назвою «Корвалол» та «Барбовал» у зв`язку зі стресом та станом здоров`я, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює наведене, як спосіб уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності.
Більш того, апеляційному суду не надано доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_1 дійсно вживав вищевказаний медичний препарат. Відповідні медичні призначення цих лікарських засобів також відсутні.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо незаконності оскаржуваної постанови судді та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений проведеним оглядом на стан сп`яніння. Будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять.
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що міськрайонний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пп.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції в межах її оскарження, при апеляційному розгляді справи не встановлено. 
При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
За такого, підстав для скасування постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2026 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Серебрякова