Справа №760/32321/19 2/760/9098/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Усатової І.А.,
при секретарі Омельяненко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідок ДТП,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Конюшка Д.Б., звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтувала тим, що 10 квітня 2019 року в м. Києві по вул. Верховинна, 64, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . В наслідок ДТП транспортний засіб «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.
Невідкладно, після настання ДТП, водії транспортних засобів, маючи згоду щодо обставин скоєння ДТП, прийняли рішення здійснити передбачене п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» право та спільно уклали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, з якої вбачається, що винним у ДТП є ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ/6510140, виданого ПАТ «СК «Українська страхова група» і дійсним на дату ДТП.
За замовленням ПрАТ «СК «Українська страхова група» було проведено огляд та незалежну експертну оцінку за результатами якої складено Звіт № SOS-190411-177464 від 04 липня 2019 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу кофіцієнту фізичного зносу становить 16 962,52 грн. (з ПДВ) та 14 435,43 грн. (без ПДВ).
Відповідно до Звіту № 391/07-19 від 24 липня 2019 року, зробленого на замовлення позивача, у зв`язку із її незгодою з вказаним розрахунком матеріального збитку, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 становить 27 202,94 грн.
За таких обставин, позивачем було подану заяву про перегляд розміру страхового відшкодування та доплату невиплаченої частини страхового відшкодування, однак листом за вих. № 03/4671 від 11 вересня 2019 року страховою компанією було відмовлено у перегляді суми страхового відшкодування.
У зв`язку з наведеним позивач просила стягнути з відповідача 1 ПрАТ «СК «Українська страхова група» на свою користь невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 12 767,51 грн.; з відповідача 2 ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2 000,00 грн. та різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування, франшизою у розмірі 12 202,14 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. 
Від ПрАТ «СК «Українська страхова група» надійшов відзив, в якому уповноважений представник страхової компанії просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» в повному обсязі виконало своє зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі 12 435,43 грн. відповідно до Звіту № SOS-190411-177464 від 04 липня 2019 року. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року витребувано від Першої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського натаріального округу Глушко Л.В. належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача-2 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Правонаступник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов та будь-яких заяв до суду не подав, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того, чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.
У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, незважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що 10 квітня 2019 року в м. Києві по вул. Верховинна, 64, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . 
Внаслідок ДТП транспортний засіб «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.
Вбачається, що після настання ДТП, водії транспортних засобів, маючи згоду щодо обставин скоєння ДТП, прийняли рішення здійснити передбачене п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» право та спільно уклали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, з якої вбачається, що винним у ДТП є ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 , станом на момент ДТП, була застрахована, згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/6510140 в ПАТ «СК «Українська страхова група», із визначеною страховою сумою за шкоду, спричинену пошкодженням майна - 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн.
Позивач повідомила страхову компанію про настання події, що має ознаки страхового випадку.
26 червня 2019 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулась позивач з заявою про виплату страхового відшкодування. 
За замовленням ПрАТ «СК «Українська страхова група» було проведено огляд та незалежну експертну оцінку за результатами якої складено Звіт № SOS-190411-177464 від 04 липня 2019 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 16 962,52 грн. (з ПДВ) та 14 435,43 грн. (без ПДВ).
Згідно копії страхового акту ДКЦВ - 17646 та копії розрахунку суми страхового відшкодування від 18 вересня 2019 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснено позивачу ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 12 435,43 грн.
Відповідно до Звіту № 391/07-19 від 24 липня 2019 року «Про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу», зробленого ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення позивача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 становить 27 202,94 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту даного автомобіля, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 39 405,08 грн. 
За таких обставин, позивачем було подану заяву про перегляд розміру страхового відшкодування та доплату невиплаченої частини страхового відшкодування, однак листом за вих. № 03/4671 від 11 вересня 2019 року страховою компанією було відмовлено у перегляді суми страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на день ДТП).
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Стаття 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила, зокрема, стягнути з відповідача 1 - ПрАТ «СК «Українська страхова група» на свою користь 12 767,51 грн., як різницю між розміром матеріального збитку (27 202,49 грн.) і виплаченим страховим відшкодуванням (12 435,43 грн.), а також франшизою у розмірі 2 000,00 грн. 
На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, нею надано Звіт № 391/07-19 від 24 липня 2019 року «Про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу», відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 становить 27 202,94 грн, що складає вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Надаючи оцінку даному Звіту № 391/07-19 від 24 липня 2019 року, щодо його відповідності ознакам допустимості, належності та достовірності, суд зазначає, що він містить докладний опис проведених дій, відповідає Методиці автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, та є таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті, та покладений в основу рішення.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
За відсутності у матеріалах справи доказів проведення і оплати ремонту автомобіля «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 , сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Таким чином розмір вартості відновлювального ремонту в результаті пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП з урахуванням зносу та без ПДВ становить: 
2 575,00 (вартість робіт) + 4 718,01 (вартість матеріалів) + 26 760,05 (вартість складових без ПДВ) х (1-0,38) = 23 884,21 грн.
При цьому, як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 12 435,43 грн.
Встановивши на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідачем 1 - страховою компанією станом на час ухвалення рішення було частково здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в загальному розмірі 12 435,43 грн., при цьому розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ складає 23 884,21 грн, суд дійшов висновку, що належна до виплати сума невиплаченого страхового відшкодування має становити 9 448,78 грн., з розрахунку 23 884,21 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ) - 12 435,43 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 2 000,00 грн. (франшиза).
Щодо заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_3 , який є правонаступником померлого ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 франшизи у розмірі 2 000,00 грн., матеріальної шкоди у розмірі 12 202,14 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу, страховим відшкодуванням і франшизою, необхідно зазначити наступне.
За змістом ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. 
За приписами ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до чч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Аналогічні висновки, викладеного Верховним судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 13.06.2019у справі №370/2787/18, від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17.
Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
З врахуванням зазначеного та встановленої вини ОСОБА_2 , правонаступником, якого є ОСОБА_3 , в спричиненні шкоди позивачу, враховуючи законодавчо визначене право позивача отримати відшкодування збитків відповідно до реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженої речі, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 10 202,14 грн. (в межах заявлених вимог позивача) (39 405,08 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 27 202,49 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 2000,00 грн. (франшиза) = 10 202,59 грн.
Також, відповідно до п 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
З урахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача франшизу у розмірі 2000,00 грн.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-1 на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 363,76 грн., відповідача-2 - 404,64 грн., тобто пропорційно до суми задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 9 448,78 грн, та судові витрати в розмірі 363,76 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 10 202,59 грн., франшизу у розмірі 2 000,00 грн., та судові витрати в розмірі 404,64 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.А. Усатова