Номер провадження: 22-ц/813/4544/26 
Справа № 522/14609/25-Е
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Подберезська Наталія Валеріївна, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року, ухваленого під головуванням судді Шенцевої О.П., повний текст рішення складений 05 грудня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення суми недоотриманої пенсії,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) про стягнення суми недоотриманої пенсії у розмірі 490249,20 грн, яка нарахована на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справам № 420/9213/21, № 420/2301/22, № 420/14112/22, № 420/15058/23, № 420/7878/24, встановити строк і порядок виконання судового рішення та вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.05.2025 року позивач отримує пенсію втрати годувальника – її покійного чоловіка ОСОБА_2 , у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та знаходиться на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/9213/21, ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 269914,00 грн, що підтверджується листом ГУ ПФУ №1130-25752/М-02/8-1500/22 від 18.01.2022 року.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/2301/22, ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01.04.2019 року по 01.09.2022 року у розмірі 121430,80 грн, що підтверджується листом ГУ ПФУ №1500-0308-8/94980 від 16.09.2022 року.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/14112/22, ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01.10.2022 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01.10.2022 року по 01.03.2023 року у розмірі 18561,60 грн, що підтверджується листом ГУ ПФУ №1500-0308-8/53878 від 02.05.2023 року.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/15058/23, ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01.03.2023 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01.03.2023 року по 30.10.2023 року у розмірі 12211,20 грн, що підтверджується листом ГУ ПФУ №131-38310/М-02/8-1500/24 від 02.01.2024 року.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7878/24, ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з 01.01.2022 року та нарахувало суму недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за період з 01.01.2022 року по 30.11.2024 року у розмірі 68131,60 грн, що підтверджується листом ГУ ПФУ №33435-30896/М-02/8-1500/24 від 18.12.2024 року.
Позивачка зазначала, що в травні 2025 року вона звернулась до відповідача з заявою, в якій просила сплатити їй нараховану на виконання вищезазначених судових рішень суму недоотриманої пенсії у загальному розмірі 490249,20 грн, однак у виплаті недоотриманої пенсії їй було відмовлено відповідачем листом від 03.06.2025 року.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Подберезська Н.В., звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту, так як права позивачки не порушені, оскільки суд не взяв до уваги призначення позивачці пенсії з втрати годувальника на підставі рішень суду, які відповідач відмовляється виплачувати.
Своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України сторони не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
В судове засідання, призначене на 26.05.2026 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином (а.с. 71-72 зворот).
Будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи та/або розгляду справи за відсутності на адресу апеляційного суду не надходило.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
З огляду на викладене, зважаючи на передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9213/21 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано суму за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 269914,00 грн.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/2301/22 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано суму за період з 01.04.2019 року по 01.09.2022 року у розмірі 121430,80 грн.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/14112/22 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії та нараховано суму за період з 01.10.2022 року по 01.03.2023 року у розмірі 18561,60 грн.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/15058/23, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 та нараховано суму за період з 01.03.2023 року по 30.10.2023 року у розмірі 12211,20 грн.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7878/24 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано суму за період з 01.01.2022 року по 30.11.2024 року у розмірі 68131,60 грн.
Сукупна сума доплати згідно з цими рішенням Одеського окружного суду складає 490249,20 гривень.
Виплата пенсії припинена з 01.04.2025 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис від 18.03.2025 № 386.
Листом від 16.06.2025 року (№ 16688-14666/M-02/8-1500/25) Головним управлінням роз`яснено позивачу про порядок звернення для оформлення недоотриманої пенсії у строк не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера та надано перелік необхідних документів для прийняття відповідної заяви.
Позивач з такою заявою не звернулася.
Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що права ОСОБА_1 не були порушені Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адже відмови в отриманні недоотриманої пенсії остання не отримала, а нею було обрано неналежний спосіб захисту.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обрання ОСОБА_1 не належного способу захисту та з огляду на доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом».
Відповідно визначені положеннями ст. 61 Закону № 2262-ХІІ пенсії, в даному випадку недотриманий розмір пенсії, визначення розміру та перерахунок якої здійснено на підставі вище встановлених судом першої інстанції рішень Одеського окружного адміністративного суду у справах № 40/9213/21, № 420/2301/22, № 420/14112/22 та № 420/7878/24, підлягають виплаті членам сім`ї померлого ОСОБА_2 . Згідно матеріалів справи позивач – ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , який перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Строк протягом якого особи, що мають право на отримання пенсії після смерті пенсіонера, згідно наведеного в положенням Закону 2262-ХІІ переліку, наділені правом на звернення до ГУ Пенсійного фонду з вимогою щодо виплати такої становить 6 місяці після смерті пенсіонера.
Звертаючись до суду із відповідними позовними вимогами щодо стягнення суми недоотриманої пенсії, позивачем стверджується, що ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено їй у виплаті недоотриманого померлим ОСОБА_2 розміру пенсії.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо відсутності в матеріалах справи доказів в розумінні положень ст.ст. 76, 77 ЦПК України на підтвердження наявності факту відмови відповідача у виплаті суми недоотриманої пенсії, про що стверджується позивачем в позовній заяві, та за наявності якої виникли б правові підстави для звернення до суду із заявленими позивачем вимогами. 
Долучений до матеріалів справи лист ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області, на який посилається позивач, не підтверджує факту відмови відповідача у виплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії, оскільки згідно даного листа останній роз`яснено порядок звернення із відповідною заявою та перелік необхідних документів, що повинні бути долучені до такої заяви відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 в редакції постанови правління ПФУ від 02.03.2023 року № 10-1 (а.с. 10).
Відомостей щодо звернення в подальшому ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області із такою заявою та в порядку, зазначеному у вказаному листі, з фіксацією відмови відповідача у виплаті суми недотриманої ОСОБА_2 пенсії та встановлений положеннями ст. 61 Закону № 2262-ХІІ строк матеріали справи не містять, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в даній частині є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом 
Із вимогами щодо стягнення заявленої суми недотриманої пенсії в порядку ст. 1227 ЦК України ОСОБА_1 не зверталася та коло осіб, які мають право на отримання спірних коштів не встановлювалося.
З підстав викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції в повному обсязі встановлено всі фактичні обставини справи та як наслідок зроблено законні та обґрунтовані висновки суду першої інстанції щодо передчасного звернення позивача із відповідними позовними вимогами.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Приморського районного суду м. Одеси.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення – 11 червня 2026 року.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Подберезська Наталія Валеріївна – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 11 червня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький