Справа № 206/1868/26 
Провадження № 3/206/510/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 червня 2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Кушнірчука Р.О., при секретареві Задорожній К.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:
захисника - адвоката Сергєєва А.М.,
прокурора – Власенко Н.В., 

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2026 року о 00 годині 24 хвилин ОСОБА_1 , за адресою: м. Дніпро, вул. Зимових Походів, 20Б керував транспортним засобом CHEVROLET CRUZE д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу водій відмовився. Водію було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога - водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КупАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав письмові пояснення, в яких зазначив про те, що ввечері 21.03.2026 він їздив із дівчиною до кінотеатру та затримались після сеансу. Повернувшись додому вже після 24 години, він паркувався біля будинку і в цей час до нього під?їхав автомобіль патрульної поліції. Вони не представилися та попросили пред`явити документи у зв`язку з комендантською годиною і таке спілкування з боку поліцейського було одразу упереджене. Під час перевірки документів, на запитання поліцейського він повідомив, звідки їде з дівчиною і що були в кіно, де вживав пляшку 0,3 пива, не надаючи цьому значення. Після чого, у поліцейського одразу виникла до нього підозра і він почав вказувати, що в нього нібито наявні ознаки сп?яніння : червоне обличчя і є якійсь запах, але до цього моменту, при спілкуванні з поліцейським у нього не виникало до нього такої підозри. На вулиці було темно і через світло ліхтарика не можливо було об?єктивно стверджувати про ненормальне забарвлення шкірного покриву обличчя. Поліцейський не конкретизував, який саме запах йому став підозрілим, а порушення мови чи координації рухів в нього не було. Поліцейський пропонував проходити огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager чи проїхати до лікарні, квапив його з відповіддю та казав, що він може як погодитись, так й відмовитись. В ході спілкування він не висловлював чіткої та однозначної відмови від проходження огляду, а оскільки він раніше не перебував в подібних ситуаціях, тому розгубився і висловлювався ситуативно. Враховуючи, що вже була майже перша година ночі, він запитав поліцейського, чи привезуть вони його на місце зупинки після огляду в лікарні, на що поліцейські взагалі нічого не сказали з цього приводу. Поліцейські також не казали ні назву медичного закладу, ні його адреси місцезнаходження, куди б треба було їхати на огляд, тому нерозуміння подальшого місцезнаходження в разі поїздки до лікарні та нерозуміння, яким чином він зможе повернутись додому в темну пору доби в комендантську годину - вплинуло на його сприйняття ситуації щодо можливості огляду в лікарні. Це призвело до нерозуміння повного порядку дій, а не до свідомого ухилення від огляду. На етапі оформлення матеріалів він фактично висловив готовність пройти огляд, зокрема пропонував здійснити продуття відповідного приладу на місці, однак йому було повідомлено поліцейським, що вже пізно, оскільки вже прийнято рішення та складено протокол. Вважає, що він не надавав чіткої та безумовної відмови від проходження огляду, навпаки після роздуму та усвідомлення наслідків - висловив готовність продути на місці газоаналізатор Драгер, а його першочергові дії були зумовлені нерозумінням процесу та стресовою ситуацією, у зв?язку з чим вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у його діях відсутній.
Представник ОСОБА_1 , адвокат Сергєєв А.М. в судовому засіданні заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях. Адвокатом також було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що відеофіксація велась не безперервно, вона є змонтованою з різних джерел в один відеофайл, який за часом фіксування на відео не містить фіксації часу подій з 00 год 40 хв. по 01 год 02 хв. Названі поліцейським ОСОБА_1 ознаки сп?яніння, були суб?єктивним сприйняттям поліцейського і в дійсності у ОСОБА_1 були відсутні. Під час події, була темна пора доби, відсутнє достатнє зовнішнє освітлення, тому використовуючи тільки світло ліхтарика не можливо об?єктивно було стверджувати про ненормальне забарвлення шкірного покриву обличчя. ОСОБА_1 не надав чіткої, усвідомленої та безумовної відмови від проходження огляду на стан сп?яніння у розумінні закону. Після роздуму та усвідомлення наслідків - ОСОБА_1 висловив готовність продути на місці зупинки газоналізатор Драгер, про що заявив поліцейському, але йому було в цьому відмовлено. Таким чином, працівники поліції проігнорували положення КУпАП, профільної Інструкції, Порядку та грубо порушили порядок і процедуру проведення огляду особи на стан сп?яніння.
Як встановлено із змісту направлення, то воно не відповідає встановленій Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 16 травня 2025 року N? 338/825 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 09 листопада 2015 року N? 1452/735», відповідно до якого Додаток 1 (затверджена форма Направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) викладено в новій редакції. Відповідно до нової редакції в Направленні відсутній рядок, в якому вказується серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення. Крім цього, складене працівником поліції Направлення містить заповнену графу про дані поліцейського, який нібито доставив ОСОБА_1 в лікарню, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Таким чином, долучене до матеріалів справи "Направлення", складене працівниками поліції не є доказом підтвердження направлення. Крім того, з вказаним Направленням поліцейські ОСОБА_1 не ознайомлювали та йому не вручали. ОСОБА_1 не був відсторонений від подальшого керування після складення відносно нього протоколу. 
Також представник ОСОБА_1 , адвокат Сергєєв А.М. просив суд визнати наявні в матеріалах справи докази недопустимими та недостовірними та не приймати їх при ухваленні судового рішення по справі, а саме: рапорт поліцейського Виноградчого А.А. від 22.03.2026; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.03.2026 та відео матеріал на лазерному диску.
Прокурор в судовому засіданні звернула увагу на те, що на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з місця події зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, не заперечував того факту, що він керував транспортним засобом та в кінотеатрі вжив пляшку пива, а тому відмова від проходження огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника та прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Аналогічні норма наведена також п. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі – Інструкція).
Згідно із п. 3 розділу Х Інструкції, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі – Порядок).
Відповідно до п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Вказана норма також закріплена у п. 4 розділу Х Інструкції та абз. 2 п. 3 Порядку.
Згідно із ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказана норма також закріплена у п. 6 Порядку.
Згідно із п. 6 Інструкції та п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Так, судом досліджено доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення DVD-R диск на якому містяться відеозаписи № 469438, № 471247 з місця події, записані на нагрудні відеокамери, з яких вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими, на пропозицію останніх пройти огляд за допомогою технічного засобу Alcotest Drager 6820 – відмовляється, при цьому вказуючи про те, що він дійсно вжив пляшку пива під час відвідування кінотеатру. 
На пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я, він також відмовляється, ставлячи під сумнів яким цей результат буде, намагаючись отримати відповіді від поліцейського що тоді робить далі. 
Досліджений відеозапис є таким, що містить відомості, які в повній мірі відображають дійсний розвиток події, які відбувались після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 , а також містить достатні відомості, які виключають будь-які розумні сумніви щодо того, що останній не двозначно відмовився від проходження огляду, а виявив бажання його пройти лише після того, як протокол було вже роздруковано, що саме по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.
Викладене у своїй сукупності спростовує доводи сторони захисту та самого ОСОБА_1 про те, що останній не розумів повного порядку дій в такій ситуації та не свідомо ухилився від огляду, бо вперше опинився в такій ситуації, оскільки презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього ОСОБА_2 non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської «незнання закону не є виправданням (ні для кого)») — правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону просто лише тому, що вона не знала про нього. 
При цьому, з відеозапису вбачається, що поліцейськими наголошується про ознаки сп`яніння та детально роз`яснюється ОСОБА_1 процедура проходження огляду, однак він на протязі всього тривалого часу не погоджується його пройти, а висловлює бажання тільки вже після складання протоколу. 
Згідно із п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція про порядок виявлення ознак сп`яніння), ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, є : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, а також поведінка, що не відповідає обстановці.
Саме такі ознаки алкогольного сп`яніння зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а обставини викладені в ньому підтверджуються відеозаписом з місця події.
Доводи сторони захисту про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «ДБКЛ ПД» ДОР від 22 березня 2026 року не є належним доказом, суд не приймає до уваги, оскільки сама по собі не відповідність його форми Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 16 травня 2025 року N? 338/825 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров?я України від 09 листопада 2015 року N? 1452/735, не спростовує факту відмови водія від проходження огляду, який зафіксований на відео фіксації з бодікамер поліцейських, а також не свідчить про порушення оформленням матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки таке направлення необхідне виключно у разі згоди водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а не у разі його відмови від проходження такого огляду.
Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що рапорт інспектора - поліцейського Виноградчого А.А. від 22.03.2026 року не є об`єктивним доказом у справі.
Верховний Суд у своїй постанові по справі № 489/4827/16-а (провадження К/9901/33507/18) від 15 квітня 2020 року звернув увагу на те, що свідчення позивача, який діяв як службова особа – інспектор патрульної поліції, не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
Доводи сторони захисту про те, що є незрозумілим, як працівники поліції виявили стан сп`яніння ОСОБА_1 також є неспроможними, оскільки ознаки сп`яніння в останнього виявлені працівниками поліції вже під час спілкування з ним і він сам наголошував на тому, що він вживав пиво.
Суд критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що відеозапис не є безперервним, оскільки останній складається з двох різних камер, на ньому відображені всі суттєві події під час складання протоколу та спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , які містять достатні відомості для встановлення фактичних обставин справи. 
Верховний Суд у своїй постанові по справі №120/12494/23 (провадження К/990/16915/24) від 02 жовтня 2024 року дійшов висновку про те, що формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу (п. 85).
Таким чином, суд вважає, що будь-які формальні недоліки фіксації правопорушення також не можуть бути підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виклад обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення чітко відповідає кваліфікуючій ознаці адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає, зокрема у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Інші доводи сторони захисту суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення з формальних міркувань і не спростовують винуватість останнього.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.
Згідно абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому суд не враховує надані стороною захисту характеризуючі дані відносно ОСОБА_1 . 
З урахуванням обставин справи, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 266, 276-280, 283-287 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.
Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Кушнірчук