ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/21446/25
провадження № 2-др/753/134/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ДОДАТКОВЕ)

02 липня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши заяву адвоката Українець Оксани Леонідівни, в інтересах ОСОБА_1 ,про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, 
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 208 000 грн., судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 080 грн.
03.06.2026 року адвокат Українець О.Л., в інтересах ОСОБА_1  звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 грн.
Про намір подати дану заяву було озвучено в судовому засіданні 28.05.2026 року. Заява подана 03.06.26 року.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст. 270 ЦПК України).
Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Сторони не викликались в судове засідання, що у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.
З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріалами справи підтверджується, що докази витрат на професійну правничу, представником позивача надано до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
15.09.2025 року між адвокатським об`єднанням «Юридичний аспект», в особі Лук`янчука Ю.В. та ОСОБА_1. укладено Договір про надання правничої допомоги №15/09, де визнано усі істотні умови.
15.09.2025 року між адвокатським об`єднанням «Юридичний аспект» та ОСОБА_1  укладено Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги №15/09, в якій визначено порядок оплати та вартість послуг.
Вбачається, що представник позивача Лук`янчука Ю.В., який приймав участь у справі є адвокатом, його повноваження підтверджуються ордером на надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правничої допомоги №15/09 від 15.09.2025 р.
15.12.2025 року між адвокатом Українець О.Л. та ОСОБА_1  укладено Договір про надання правничої допомоги №15/12, де визнано усі істотні умови.
15.12.2025 року між адвокатом Українець О.Л. та ОСОБА_1  укладено Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги №15/12, в якій визначено порядок оплати та вартість послуг. 
Вбачається, що представник позивача Українець О.Л., який приймав участь у справі є адвокатом, її повноваження підтверджуються ордером на надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правничої допомоги №15/12 від 15.12.2025 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правничої допомоги №15/09 від 15.09.2025, укладеного між адвокатським об`єднанням «Юридичний аспект», в особі Лук`янчука Ю.В. та ОСОБА_1.; копію Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги №15/09 від 15.09.2025; копію ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Лук`янчук Ю.В; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги до Договору про надання правничої допомоги №15/09 від 15.09.2025 на суму 20 000 грн.; копію Договору про надання правничої допомоги №15/12 від 15.12.2025, укладеного між адвокатом Українець О.Л. та ОСОБА_1 ; копію Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги №15/12 від 15.12.2025; копію ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Українець О.Л.; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги до Договору про надання правничої допомоги №15/12 від 15.12.2025 на суму 4 000 грн.
У постановах від 19 лютого 2022 року N 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвокатає співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
Дослідивши матеріали справи, зокрема, надані стороною позивача документи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, відповідають принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, а також критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини, у зв`язку з чим наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 000 грн. (20 000 грн. + 4 000 грн.)
За таких обставин заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, у зв`язку із чим є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України.
Керуючись вимогами ст.ст.270 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Заяву адвоката Українець Оксани Леонідівни, в інтересах ОСОБА_1 ,про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

СУДДЯ   О.Р. ЛУЖЕЦЬКА