27.04.26
33/812/171/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/171/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 184 КУпАП  суддя Усіков О.В. 
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря    -  Лисишиної В.І. 
захисника       - Конограя М.В.

розглянула, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , яка народилась  ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенськ Миколаївської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 873641 від 13.02.2026 р. ОСОБА_1 , яка 20.03.2025 р. притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, перебуваючи в с. Новогригорівка, вул. Садова, 3 в період з 03.09.2025 р. по 13.02.2026 р. ухилилась від виконання батьківських обов`язків, а саме - не забезпечила своїй доньці ОСОБА_2 2018 р.н. право на освіту - кількістьпропусків склала 105 навчальних днів, та не забезпечила дитині належні умови проживання, оскільки веде мігруючий спосіб життя - зупиняється на ночівлю з дитиною у осіб, що ведуть антисуспільний спосіб життя, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що судом безпідставно не прийняті до уваги її пояснення та докази, протокол складався без її участі та він їй не вручений, права не роз`яснювались. Про наявність зазначеного протоколу вона дізналась в судовому засіданні і про факт його складання взагалі не знала.
Пояснює, що подія, що зазначена в протоколі відбувалася 13.02.2026 р. на автобусній зупинці о 10.30 год., коли вона забирала теплі речі від рідні з м. Миколаєва. ОСОБА_3 , з органу опіки та піклування, на службовій автівці вийшла та вирвала з її рук дитину без будь-яких пояснень, в подальшому направили дитину до сиротинця в м. Південноукраїнськ. На її неодноразові звернення до служби опіки та піклування, їй відмовлено в поверненні дитини, та заборонено побачення з дитиною.
Звертає увагу на те, що дитина має задовільний фізичний стан, моральний та духовний розвиток. Вона в повній мірі піклується про виховання дитини, попри скрутне матеріальне становище. 
Вказує, що тимчасово не працює, але має періодичні заробітки, створила належні умови для виховання своєї дитини, спеціалісти служб неодноразово приходили в її помешкання в період з 13.02.2026 р. по 25.03.2026 р. і будь-яких зауважень не було, умови визнані задовільні.
Зауважує, що є необґрунтованим висновок суду про те, що вона веде мігруючий спосіб життя, оскільки законом не заборонено покращувати свої умови проживання, і хоча вона власного майна не має, але із асоціальними елементами не ночувала і жодного підтвердження цьому не має як і не має підтвердження факту не відвідування школи дитиною, з урахуванням того, що взимку, протягом тривалого часу, були сильні морози і вона сама займалася з дитиною. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя місцевого суду зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей, а також відсутності контролю за дозвіллям.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Об`єктивна сторона за ч. 2 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення. Як випливає із змісту цієї норми закону, це правопорушення повинно носити системний характер.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , яка 20.03.2025 р. притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, перебуваючи в с. Новогригорівка, вул. Садова, 3 в період з 03.09.2025 р. по 13.02.2026 р. ухилилась від виконання батьківських обов`язків, а саме не забезпечила своїй доньці ОСОБА_2 2018 р.н. право на освіту – кількість пропусків склала 105 навчальних днів, та не забезпечила дитині належні умови проживання, оскільки веде мігруючий спосіб життя - зупиняється на ночівлю з дитиною у осіб, що ведуть антисуспільний спосіб життя, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Суддя місцевого суду, дослідивши матеріали провадження, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 873641 від 13.02.2026 р., який складено у відповідності до ст. 256 КУпАП, подання служби у справа дітей № 95, № 96 від 13.02.2026 р., довідку-характеристику на ОСОБА_1 , копію постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.03.2025 р. за ч. 1 ст. 184 КУпАП та інші матеріалами справи, дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. 
Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, суд дав їм належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що вона створила належні умови для виховання своєї дитини та виконує належним чином свої батьківські обов`язки, спростовуються її письмовими поясненнями та поясненнями наданими нею в суді першої інстанції, де вона частково визнала свою вину, а також поданням служби у справа дітей № 95, № 96 від 13.02.2026 р., довідкой-характеристикой ОСОБА_1 .
Посилання апелянта на те, що протокол складений без її участі, права їй не роз`яснено та вона не була обізнана про провадження відносно неї є неспроможними та спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 873641 від 13.02.2026 р. Так, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містить: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП в тому числі і про розгляд справи в Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області, чим скористалася ОСОБА_1 засвідчивши вказані обставини своїм підписом та надавши пояснення по суті адміністративного правопорушення.
Всупереч доводів апеляційної скарги, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що працівники служби у справах дітей та працівники поліції були упередженим при складанні даних матеріалів, або діяли у непередбачений законом спосіб. 
Таким чином, достовірність даних, наявних в матеріалах провадження, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження та є власним баченням апелянта того, що сталося.
Істотних порушень судом першої інстанції норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим. 
За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 березня 2026 року, відносно ОСОБА_1 – залишити без змін, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду     Н.В. Чебанова-Губарєва