ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/220/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі
судді Лозинської І. В., 
секретар судового засідання Шовтюк І. В.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Олевське шляхово-будівельне управління №42" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" 
про стягнення 49205,08 грн

ТДВ "Олевське шляхово-будівельне управління №42" звернулося в Господарський суд Житомирської області із позовом до ТОВ "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" про стягнення 69205,08 грн, з яких, 57200,00 грн основного боргу, 9125,59 грн інфляційних втрат, 2879,49 грн 3% річних, а також судових витрат.
Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань зі здійсненням оплати за договором про надання послуг автомобільної техніки, будівельних машин та механізмів №4 від 25.04.2024.
Ухвалою від 02.03.2026 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду, витребував у сторін відповідні процесуальні документи, у тому числі, у позивача додаткові документи згідно із резолютивною частиною цієї ухвали (а. с. 17).
18.03.2026 до суду від ТОВ "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" надійшло клопотання від 17.03.2026 з відзивом на позовну заяву (а. с. 25 - 42).
Ухвалою від 30.03.2026 господарський суд відклав підготовче засідання на 27.04.2026 о 11:30; витребував у позивача додаткову інформацію згідно із резолютивною частиною цієї ухвали (а. с. 46).
27.04.2026 до суду від позивача надійшла заява, у якій надано пояснення щодо дати підписання акту наданих послуг та відсутності доказів надіслання відповідачу претензії від 14.01.2026 за вих. №1 (а. с. 52 - 54).
Ухвалою від 22.04.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 22.05.2026 о 10:00 (а. с. 56).
22.05.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання з копією платіжної інструкції №254 від 22.05.2026 про сплату відповідачем позивачу 20000,00 основного боргу (а. с. 58 -60).

Ухвалою від 22.05.2026 господарський суд розгляд справи по суті відклав на 19.06.2026 о 12:30 (а. с. 62).
19.06.2026 до суду від сторін надійшли такі документи:
- від відповідача - заява про розгляд справи без участі повноважного представника (а. с. 64, 65) та промова в судових дебатах, в якій, зокрема, зазначено про визнання основного боргу на суму 37200,00 грн, а також заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правову допомогу з підстав, у ньому викладених (а. с. 66 - 68); 
- від позивача - заява про розгляд справи без участі представника (а. с. 70, 71).
Ухвалою від 19.06.2026 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення з ТОВ "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" 20000,00 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача на користь позивача 37200,00 грн основного боргу, 9125,59 грн інфляційних втрат, 2879,49 грн 3% річних, а також судових витрат (а. с. 72).
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
25.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" (замовник, відповідач) та Товариством з додатковою відповідальністю "Олевське шляхово-будівельне управління №42" (виконавець, позивач) було укладено договір про надання послуг автомобільної техніки, будівельних машин та механізмів №4 (далі - договір) (а. с. 7), за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по наданню послуг: Кран КС 3575 вартість 1 маш. год - 1430,00 грн з ПДВ.
Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги згідно акту здачі-приймання робіт (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість наданих послуг за цим договором складає сума згідно акту приймання робіт (надання послуг).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року (п. 3.1 договору).
Відповідно до п. 4.1 договору, замовник проводить розрахунки за надані послуги на підставі акту надання послуг, підписаних уповноваженими представниками сторін.
Оплата замовником наданих виконавцем послуг проводиться у безготівковій формі у національній валюті України, шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5-ти днів після кожних двох робочих тижнів (п. 4.3 договору).
За п. 5.1 договору здача-приймання виконаних робіт або послуг здійснюється сторонами договору на пункті проведення робіт. Замовник підписує акти здачі-приймання наданих послуг виконавцю у двох примірниках із зазначенням об`ємів виконаних робіт.
24.06.2024 між сторонами договору підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №53 на суму 57200,00 грн з ПДВ (а. с. 8).
Проте, за твердженнями позивача, відповідачем надані послуги оплачено не було.
У матеріалах справи є копія претензії-вимоги ТДВ "Олевське шляхово-будівельне управління №42" від 14.01.2026, адресованої замовнику, про сплату ним заборгованості у розмірі 57200,00 грн протягом 7 днів з дати пред`явлення даної вимоги (а. с. 10), яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 57200,00 грн боргу, 9125,59 грн інфляційних втрат, 2879,49 грн 3% річних.

Разом з тим, у зв`язку зі сплатою відповідачем частини основного боргу після відкриття провадження у справі, ухвалою від 19.06.2026 господарський суд закрив провадження у даній справі в частині стягнення з ТОВ "Управляюча компанія "Комфорт-Буд" 20000,00 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тому суд розглядає позовні вимоги про стягнення з відповідача 37200,00 грн основного боргу, 9125,59 грн інфляційних втрат, 2879,49 грн 3% річних, а також судових витрат.

У відзиві на позовну заяву від 17.03.2026 відповідач визнав наявність боргу перед позивачем у розмірі 57200,00 грн; заявив клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних на 90%, зазначивши, що причиною прострочення виконання основного зобов`язання є залежність від бюджетного фінансування виконання робіт за державним замовленням; предмет діяльності боржника - забезпечення потреб населення у об`єкті цивільного захисту, фортифікаційних споруд, опорних пунктів в прикордонних межах області; стягнення неустойки з відповідача призведе до негативних наслідків щодо нього та третіх осіб (трудового колективу, кредиторів, тощо). Крім того, відповідач заперечив проти стягнення 6500,00 грн витрат на правничу допомогу з тих підстав, що доказів, які свідчать про оплату гонорару, матеріали справи не містять, а послуги, описані у акті здавання - приймання послуг за надану правову допомогу, частково адвокатом не надавались (а. с. 25 - 42).

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.
За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, в строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
3. Щодо вимоги позивача про стягнення 37200,00 грн основного боргу.
Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість наданих послуг за цим договором складає сума згідно акту приймання робіт (надання послуг).
Відповідно до п. 4.1 договору, замовник проводить розрахунки за надані послуги на підставі акту надання послуг, підписаних уповноваженими представниками сторін.
За п. 4.3 договору оплата замовником наданих виконавцем послуг проводиться у безготівковій формі шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5-ти днів після кожних двох робочих тижнів.
На виконання умов договору, відповідно до акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) №53 від 24.06.2024, що є в матеріалах справи, позивач надав відповідачу послуги на суму 57200,00 грн (а. с. 8).
Після відкриття провадження у справі відповідач частково погасив борг перед позивачем на суму 20000,00 грн, у зв`язку з чим ухвалою від 19.06.2026 господарський суд закрив провадження у справі в цій частині.
Доказів сплати залишку боргу відповідач не надав, тому суд дійшов висновку про законність та доведеність позову в частині стягнення 37200,00 грн боргу за договором про надання послуг автомобільної техніки, будівельних машин та механізмів №4 від 25.04.2024.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 9125,59 грн інфляційних втрат та 2879,49 грн 3% річних.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Виходячи із положень цієї норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.
Ці нарахування не є штрафними санкціями, тому до них не застосовуються відповідні положення ЦК України.
За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.
У свою чергу, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.
Позивач заявив до стягнення 9125,59 грн інфляційних втрат за період: 24.06.2024-31.12.2026 та 2879,49 грн 3% річних за період: 24.06.2024-26.02.2026.
Суд не погоджується із визначеними періодами з тих підстав, що згідно з рапортом-нарядом про роботу будівельної машини/механізму №40 (а. с. 54), послуги за договором на суму 57200,00 грн були надані позивачем у період з 17.06.2024 по 21.06.2024, тому, враховуючи положення договору, викладені у п. 4.3, про здійснення оплати замовником протягом 5-ти днів після кожних двох робочих тижнів, початком строку прострочення оплати слід вважати 27.06.2024 (21.06.2024 + 5 днів).

Крім того, при здійснені розрахунку 3% річних позивачем включено у період розрахунку дату подання позову, однак, зважаючи на строк позовної давності, який переривається у разі пред`явлення позову до боржника, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, кінцевий період нарахування 3% річних - 25.02.2026.
Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", суд встановив, що інфляційні втрати підлягають стягненню у розмірі 9125,59 грн (період: 27.06.2024-31.12.2025), а 3% річних у розмірі 2860,72 грн (період: 27.06.2024-25.02.2026). У стягненні 18,77 грн 3% річних слід відмовити.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 виснувала, що у справі №902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку. Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.
Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Крім того, суд зазначає що його право на зменшення розміру нарахованих до стягнення інфляційних втрат не передбачено ані законодавством, ані судовою практикою.
З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволені клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, викладеного у відзиві на позовну заяву.
5. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

5.1. Щодо витрат по сплаті судового збору.
Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із тим, що за подання позову ТДВ "Олевське шляхово-будівельне управління №42" сплачено судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

5.2. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно із ч. 1, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2026 позивач (клієнт) уклав з адвокатом Єгоровим С. О. (адвокат) договір про представництво та надання юридичних послуг б/н (далі - договір від 10.02.2026) (а. с. 11), за п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується за винагороду від імені та за рахунок клієнта вчинити юридичні дії, визначені у п. 1.2 договору.
Відповідно до п. 3.2 договору від 10.02.2026 за надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар, виходячи з погодинної оплати, яка за домовленістю сторін складає 1000,00 грн на годину роботи адвоката, при цьому остаточна сума гонорару адвоката визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, в якому наводиться розрахунок витрачених годин, що погоджується сторонами.
Згідно з актом здавання-приймання послуг за надану правову допомогу від 23.02.2026 (а. с. 12), адвокатом надано клієнту таку правничу допомогу на суму 6500,00 грн:
- вивчення первинної документації з кредитором, проведення претензійно позовної роботи, формування правової позиції сторони та оцінка судових перспектив - кількість витрачених годин - 2 год, вартість - 2000,00 грн;
- підготовка проекту позову про стягнення заборгованості та формування доказової бази - кількість витрачених годин - 4 год, вартість - 4000,00 грн; 
- відправлення поштової кореспонденції та подача позову до суду, кількість витрачених годин - 0,5 год, вартість - 500,00 грн (а. с. 12).
У матеріалах справи також є копія ордеру серії АМ №1180357 на надання правничої допомоги від 26.02.2026, виданого адвокату Єгорову С. О. для представництва позивача, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №498 від 23.07.2010, виданого Єгорову С. О. (а. с. 13, 14).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи.
Здійснивши аналіз акту здавання-приймання послуг за надану правову допомогу від 23.02.2026, суд вважає, що не всі виконані адвокатом позивача роботи (надані послуги) відповідають критерію обгрунтованості.
Так, суд відмовляє у стягненні з відповідача витрати на професійну правничу допомогу за виконання таких робіт: вивчення первинної документації з кредитором, проведення претензійно позовної роботи, формування правової позиції сторони та оцінки судових перспектив, подання позову до суду з огляду на те, що зазначені дії є складовою роботи з підготовки позовної заяви.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №824/152/21.
Крім того, позивачем не надано суду докази надання послуги з відправлення поштової кореспонденції.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Комфорт - Буд" (10019, м. Житомир, вул. Комерційна, буд. 4, офіс 219; код ЄДРПОУ 40223320) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Олевське шляхово -будівельне управління №42" (11002, Житомирська область, Коростенський район, м. Олевськ, вул. Олевської Республіки, буд. 118; код ЄДРПОУ 13555857):
- 37200,00 грн основного боргу;
- 9125,59 грн інфляційних втрат;
- 2860,72 грн 3% річних;
- 2662,40 грн судового збору;
- 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Відмовити у стягненні 18,77 грн 3% річних.

4. Відмовити у стягненні 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.06.26 

Суддя Лозинська І.В. 

Віддрукувати: 
1 - в справу
2, 3 - сторонам Електронний суд