ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 
м. Київ
Справа № 925/1240/21(925/268/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича (вх. № 827/2026) та арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича (вх. № 920/2026)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 (колегія суддів: Сотніков С.В. - головуючий, Отрюх Б.В., Остапенко О.М.
та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 (суддя Боровик С.С.)
у справі № 925/1240/21(925/268/25) 
за позовом фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича
до арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича
про стягнення 735 486,14 грн,
ВСТАНОВИВ:
Перед Верховним Судом у цій справі постало питання, чи передбачають положення статей 87 і 88 КУзПБ відповідальність за два самостійні порушення або ж стягнення двох видів пені є подвійною відповідальністю за одне порушення; чи має суд право зменшувати розмір такої пені та чи можуть понесені позивачем витрати на судове оскарження дій ліквідатора вважатися збитками та підлягати відшкодуванню.
Обставини справи
1. У провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа № 925/1240/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (далі - ТОВ "Седна-Агро"), яке постановою від 20.05.2022 суд визнав банкрутом, ввів ліквідаційну процедуру та призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича (далі - арбітражний керуючий Левченко В. М.).
2. У ліквідаційній процедурі ліквідатор здійснював продаж майна банкрута.
3. 24.07.2023 відбувся другий повторний аукціон № BRD001-UA-20230711-85898 з продажу лоту "Дебіторська заборгованість ТОВ "Агрохолдинг 2012" (код ЄДРПОУ 40028765) перед ТОВ "Седна-Агро" (код ЄДРПОУ 33143734)", № лоту 33143734-2.
4. Згідно з протоколом про проведення аукціону від 24.07.2023 №BRD001-UA-20230711-85898 його переможцем визначено фізичну особу-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича (далі - ФОП Корякін Д. В., позивач), оскільки він запропонував найвищу ціну на час закінчення аукціону, а саме: 134 819,57 грн.
5. 01.08.2023 ТОВ "Ю.БІЗ" - оператор авторизованого електронного майданчика, через якого позивач брав участь в аукціоні, перерахувало грошові кошти в сумі 134 819,57 грн на рахунок ТОВ "Седна-Агро", за рахунок коштів гарантійного внеску позивача, що підтверджується платіжною інструкцією № 15489361, оскільки розміру гарантійного внеску вистачило для оплати лоту і винагороди оператора.
6. 01.08.2023 на електронну пошту ліквідатора арбітражного керуючого Левченка В.М. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач надіслав копію платіжного доручення про перерахування коштів разом з письмовою вимогою (підписаною КЕП) відступити придбане право вимоги до ТОВ "Агрохолдинг 2012" та передати документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
7. 02.08.2023 арбітражний керуючий Левченко В. М. через ТОВ "Київ кур`єр плюс" направив на адресу ФОП Корякіна Д. В. акт про придбання майна на аукціоні від 02.08.2023 та договір купівлі-продажу (відступлення права вимоги) від 02.08.2023, що підтверджується накладною №017354 від 02.08.2023. Вказаний пакет документів по накладній № 017354 не був вручений позивачеві та повернутий відправнику.
8. 04.08.2023 арбітражний керуючий Левченко В.М. направив позивачу в електронній формі акт про придбання майна на аукціоні та проект договору купівлі-продажу (відступлення права вимоги), отримання яких підтверджується позивачем.
9. Позивач не підписав акт про придбання майна на аукціоні від 02.08.2023, мотивуючи свою відмову відсутністю оригіналу акту про придбання майна на аукціоні від 02.08.2023 та неможливістю підписати його сканкопію, що отримана в електронній формі. Також позивач посилався на недосягнення між ним та ліквідатором згоди щодо умов договору купівлі-продажу (відступлення права вимоги) від 02.08.2023.
10. 07.08.2023 ФОП Корякін Д.В. звернувся зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора у справі № 925/1240/21 з вимогами про зобов`язання арбітражного керуючого Левченка В.М. відступити покупцю - ФОП Корякіну Д.В. шляхом укладання договору купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості до ТОВ "Агрохолдинг 2012" та передати документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
11. 20.10.2023 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1240/21 відмовлено у задоволенні скарги ФОП Корякіна Д. В. від 07.08.2023. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 частково задоволено апеляційну скаргу ФОП Корякін Д. В., змінено мотивувальну частину ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.10.2023, резолютивну частину ухвали залишено без змін.
12. 08.08.2023 ліквідатор арбітражний керуючий Левченко В. М. склав акт про визнання аукціону таким, що не відбувся. Підставою стала відмова переможця аукціону від підписання у встановленому порядку акта про придбання майна на аукціоні від 02.08.2023.
13. 18.12.2023 ФОП Корякін Д.В. звернувся зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора у справі № 925/1240/21, в якій просив:
- визнати неправомірними дії ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" щодо складання 08.08.2023 акта про визнання аукціону таким, що не відбувся, надання таких відомостей для їх внесення до відомостей про проведення аукціону в електронній торговій системі "Прозорро.Продажі" та на вебсайтах авторизованих електронних майданчиків;
- зобов`язати ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" відступити покупцю ФОП Корякіну Д. В. придбане на аукціоні право вимоги дебіторської заборгованості ТОВ "Агрохолдинг-2012" перед ТОВ "Седна-Агро" та передати документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
14. 17.01.2024 ухвалою Господарського суду Черкаської області ухвалою у справі №925/1240/21, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024, відмовлено у задоволенні скарги ФОП Корякіна Д. В. від 15.12.2023.
15. 13.03.2024 ФОП Корякін Д.В. звернувся зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора у справі № 925/1240/21 з вимогами: визнати неправомірними дії ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" щодо складання 08.08.2023 акта про визнання аукціону таким, що не відбувся, надання таких відомостей для їх внесення до відомостей про проведення аукціону в електронній торговій системі "Прозорро.Продажі" та на вебсайтах авторизованих електронних майданчиків.
16. 27.03.2024 Господарський суд Черкаської області ухвалою у справі № 925/1240/21, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024, закрив провадження за скаргою ФОП Корякіна Д.В. від 12.03.2024 на дії (бездіяльність) ліквідатора.
17. Верховний Суд постановою від 09.10.2024 задовольнив касаційну скаргу ФОП Корякіна Д.В., скасував ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.03.2024 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі №925/1240/21, направив справу у скасованій частині на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.
18. 23.12.2024 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1240/21 скаргу ФОП Корякіна Д. В. від 12.03.2024 на дії (бездіяльність) ліквідатора задоволено повністю; визнано неправомірними дії арбітражного керуючого Левченка В. М. щодо складання акта від 08.08.2023 про визнання аукціону таким, що не відбувся, та надання таких відомостей для їх внесення до відомостей про проведення аукціону в електронній торговій системі "Прозорро.Продажі" та на вебсайтах авторизованих електронних майданчиків.
19. 18.01.2025 ліквідатор арбітражний керуючий Левченко В. М. склав та підписав акт від про придбання майна на аукціоні № BRD001-UA-20230711-85898 з продажу лоту: "Дебіторська заборгованість ТОВ "Агрохолдинг 2012" (код ЄДРПОУ 40028765) перед ТОВ "Седна-Агро" (код ЄДРПОУ 33143734) в порядку статей 87, 88 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
20. У березні 2025 року у зв`язку із несвоєчасним оформленням замовником аукціону його результатів та не переданням у встановлені строки права вимоги покупцю ФОП Корякін Д. В. звернуся до суду з цим позовом. 
Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача
21. ФОП Корякін Д. В. просив стягнути з арбітражного керуючого Левченка В. М. неустойку в розмірі 718 588,30 грн пені та 16 897,84 грн збитків.
22. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ліквідатор ТОВ "Седна-Агро" - арбітражний керуючий Левченко В. М. як замовник аукціону з продажу майна боржника несвоєчасно передав (не відступив право вимоги) позивачу як покупцю придбане на аукціоні майно, несвоєчасно підписав та передав покупцю акт про придбання майна на аукціоні. 
23. У позові заявлені вимоги про стягнення з арбітражного керуючого:
- 359 294,15 грн пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону права вимоги покупцю на підставі статті 87 КУзПБ за період з 05.08.2023 по 18.01.2025;
- 359 294,15 грн пені за несвоєчасне підписання замовником аукціону акта та несвоєчасне надання його покупцю на підставі статті 88 КУзПБ за період з 05.08.2023 по 18.01.2025;
- 16 897,84 грн збитків.
24. Збитки обраховані як реальні збитки, що поніс позивач у зв`язку з відновленням свого порушеного права шляхом оскарження дій (бездіяльності) арбітражного керуючого в судовому порядку. Так, позивач сплатив судовий збір у справі № 9285/1240/21 про банкрутство боржника за подання апеляційних скарг на ухвали суду за скаргою на дії ліквідатора, за подання заяви про забезпечення позову, за подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду, касаційної скарги.
25. Арбітражний керуючий Левченко В. М. заперечував проти позову, просив дослідити частину другу статті 88 КУзПБ з речення: "За несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю…" на предмет відповідності статті 61 Конституції України, та застосувати статтю 61 Конституції України як норми прямої дії.
26. За доводами відповідача, позивач, свідомо, завідомо знаючи, що договір купівлі-продажу (відступлення права вимоги) не укладається під час оформлення результатів аукціону в т.ч. і аукціону з відступлення права вимоги, намагався затягувати час з метою неправомірного збагачення за рахунок ліквідатора, покладення непомірного тягара для ліквідатора та отримати невиправдані додаткові прибутки.
27. Відповідач також наполягав на тому, що відступлення права вимоги 18.01.2025 не призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача; просив суд у разі задоволення позову зменшити розмір позовних вимог в частині нарахованої позивачем пені.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
28. 07.10.2025 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1240/21(925/268/25) позов задоволено частково. Стягнуто з арбітражного керуючого Левченка В. М. на користь ФОП Корякіна Д. В. 179 647,08 грн пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону № BRD001-UA-20230711-85898 права вимоги покупцю, 179 647,08 грн пені за несвоєчасне підписання замовником аукціону № BRD001-UA-20230711-85898 акта та несвоєчасне надання його покупцю, 16 897,84 грн збитків, 8 825,83 грн витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у решті вимог щодо частини, на яку пеню зменшено.
29. Суд погодився з доводами позивача стосовно наявності підстав для застосування у спірних правовідносинах вимог статей 87 та 88 КУзПБ. Суд врахував обставини визнання неправомірним акта від 08.08.2023 про визнання аукціону № BRD001-UA-20230711-85898 таким, що не відбувся.
30. Суд встановив, що ліквідатором було відступлено право вимоги та підписано акт від про придбання майна на аукціоні №BRD001-UA-20230711-85898 лише 18.01.2025.
31. Суд також встановив, що позивач правильно визначив період прострочення на підставі статей 87 та 88 КУзПБ (з 05.08.2023 по 18.01.2025) та правильно визначив розмір пені (134 819,57 х 0,5 х 533 : 100).
32. Суд відхилив доводи відповідача щодо подвійного притягнення ліквідатора до відповідальності, оскільки статтею 87 КУзПБ передбачено сплату пені за невідступлення замовником аукціону покупцю право вимоги після повної сплати ціни, а статтею 88 КУзПБ передбачено сплату пені за несвоєчасне підписання продавцем акта чи несвоєчасне надання його покупцю, тобто за невиконання різних зобов`язань.
33. Водночас суд дійшов висновку про наявність обставин для зменшення пені на 50 % від заявлених у позові, враховуючи, що: дії арбітражного керуючого Левченка В. М. не призвели до безповоротних негативних наслідків для позивача, оскільки ліквідатором було відступлено право вимоги, про що було складено та підписано акт від 18.01.2025; щодо відступленого права вимоги позивач подав позовні заяви про стягнення коштів; розміри пені значно перевищують сплачену позивачем на рахунок ТОВ "Седна-Агро" ціну у розмірі 134 819,57 грн; арбітражний керуючий Левченко В. М. є інвалідом II групи та потребує постійного медичного лікування та обстеження; відповідач у відзиві на позов просив суд зменшити розмір позовних вимог в частині нарахованої позивачем пені з метою не застосування до ліквідатора відповідальності в надмірному розмірі; індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру, до якого суд має право її зменшити.
34. При цьому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків, оскільки з метою відновлення свого порушеного права позивачем були подані апеляційні скарги на ухвали Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1240/21 з доказами сплати судового збору (ухвали суду: від 20.10.2023 - 2 684,00 грн, 17.01.2024 - 3 028,00 грн, 26.09.2024 - 2 422,40 грн, 06.01.2025 - 2 422,40 грн), 31.10.2023 - заява про забезпечення позову - 1 342,00 грн, 01.08.2024 - заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 - 2 576,64 грн, касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 - 2 422,40 грн).
35. За таких обставин суд задовольнив позов частково.
36. Суд відхилив доводи відповідача щодо подвійного притягнення ліквідатора до відповідальності, оскільки стаття 87 КУзПБ передбачено сплату пені за не відступлення замовником аукціону покупцю право вимоги після повної сплати ціни, а стаття 88 КУзПБ передбачено сплату пені за несвоєчасне підписання продавцем акта чи несвоєчасне надання його покупцю, тобто за невиконання різних зобов`язань.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
37. 10.02.2026 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 у справі № 925/1240/21 (925/268/25) залишено без змін.
38. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що законодавець встановлює чіткий алгоритм дій після завершення аукціону: повна оплата ціни покупцем породжує безумовний обов`язок замовника аукціону (арбітражного керуючого) передати майно або відступити право вимоги; єдиним належним доказом виконання обов`язку є акт про придбання майна на аукціоні, який має бути підписаний та наданий покупцю протягом трьох робочих днів з моменту повної оплати. Зазначив, що зволікання із передачею придбаних на аукціоні майна, майнових прав або відступлення права вимоги, оформлення акту про придбання майна на аукціоні вважається протиправною бездіяльністю замовника.
39. При цьому, за висновком суду, пеня нараховується як за факт непередачі (невідступлення права), так і за несвоєчасне підписання/надання акта, тобто, склади правопорушення є відмінними.
40. Суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки норми статей 87 та 88 КУзПБ є спеціальними відносно загальних норм ЦК України, нарахування пені у розмірі 0,5% на день є обов`язковим наслідком порушення строків, а тому погодився з висновком суду першої інстанції щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку пені за період з 05.08.2023 по 18.01.2025. 
41. При цьому, за оцінкою суду, така пеня належить до сплати замовником аукціону як за факт непередачі (невідступлення права), так і за несвоєчасне підписання/надання акта, тобто в даному випадку в подвійному розмірі, що становить 718 588,30 грн. 
42. Суд апеляційної інстанції також погодився з судом першої інстанції про необхідність зменшення пені з огляду на встановлені у справі обставини та дискреційний характер повноважень суду при вирішенні такого питання. 
43. Одночасно суд відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про необхідність зменшення пені на 99% як такі, що не відповідають принципам розумності, справедливості та співмірності. Хоча загальна сума пені (понад 359 тис. грн) і перевищує ціну продажу лота (134 819,57 грн), таке перевищення стало прямим наслідком тривалої бездіяльності самого відповідача (533 дні).
44. Північний апеляційний господарський суд виснував, що визначене судом першої інстанції зменшення пені на 50 % є збалансованим рішенням, яке враховує як інтереси позивача, так і особисті обставини відповідача, тоді як подальше зменшення призведе до несправедливого обмеження прав покупця на аукціоні.
45. Суд апеляційної інстанції також погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у частині стягнення збитків.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Щодо касаційної скарги ФОП Корякіна Д. В.
46. У касаційній скарзі ФОП Корякін Д.В. просить:
- скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у частині, якою апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 у справі № 925/1240/21 (925/268/25) без змін;
- ухвалити нове рішення яким змінити резолютивну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 у справі №925/1240/21(925/268/25), виклавши її у наступній редакції: "Позов задовольнити повністю. Стягнути з Арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича на користь Фізичної особи - підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича, 359 294,15 грн пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону №BRD001-UA-20230711-85898 права вимоги покупцю; 359 294,15 грн пені за несвоєчасне підписання замовником аукціону № BRD001-UA-20230711-85898 акта та несвоєчасне надання його покупцю; 16 897,84 грн збитків; 8 825,83 грн витрат зі сплати судового збору".
47. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій неправомірно застосували положення статті 551 ЦК України при вирішенні питання стягнення нарахованої за приписами статей 87, 88 КУзПБ пені. Зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання можливості зменшення судом встановленого законом розміру пені, за не відступлення права вимоги та/або несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю.
48. На думку ФОП Корякіна Д. В., заявлена до стягнення у цій справі пеня є законною неустойкою, встановленою імперативними нормами спеціального закону, а тому не може бути зменшена судом на підставі загальних положень цивільного законодавства про зменшення неустойки. При цьому заявник наголошує, що КУзПБ як спеціальний нормативний акт має пріоритет у регулюванні відповідних правовідносин. За таких обставин норми ЦК України щодо такої неустойки не застосовуються.
49. Також скаржник зазначає, що висновки судів щодо наявності підстав для зменшення пені фактично ставлять під сумнів сам факт правомірності її нарахування, хоча встановлені судами обставини підтверджують наявність тривалого порушення відповідачем обов`язків замовника аукціону щодо своєчасного відступлення права вимоги, підписання акта та передання його покупцю. На переконання заявника, відповідач мав реальну можливість припинити нарахування пені належним виконанням передбачених законом обов`язків, однак тривалий час цього не зробив.
50. ФОП Корякін Д. В. заперечує і проти мотивів судів попередніх інстанцій щодо врахування особи відповідача, стану його здоров`я, відсутності негативних наслідків для позивача та співвідношення розміру пені до ціни продажу лота як підстав для зменшення санкції, вважаючи такі обставини юридично нерелевантними для застосування імперативно визначеної законом відповідальності. Позивач вважає, що суди не врахували непослідовність позиції відповідача, який, отримавши гарантійний внесок (штраф) у повному обсязі, водночас заперечує проти стягнення передбаченої законом пені.
51. За доводами ФОП Корякіна Д. В., висновки судів у цій частині не відповідають правовим позиціям Верховного Суду. У касаційній сказі позивач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22, від 28.01.2021 у справі №910/17743/18.
52. У відзиві на касаційну скаргу арбітражний керуючий Левченко В. М. заперечує проти її задоволення, посилаючись на правомірність висновків судів попередніх інстанцій щодо можливості зменшення розміру пені. Зазначає, що пеня, передбачена статтями 87, 88 КУзПБ, за своєю правовою природою є неустойкою як видом цивільно-правової відповідальності, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення цивільного та господарського законодавства, зокрема стаття 551 ЦК України та стаття 233 ГК України, які надають суду право зменшити розмір штрафних санкцій за наявності відповідних підстав. На думку відповідача, спеціальні норми КУзПБ не виключають застосування такого механізму.
53. Також відповідач зазначає, що судами встановлено достатні фактичні підстави для зменшення пені, зокрема відсутність безповоротних негативних наслідків для позивача, оскільки право вимоги в подальшому було відступлено, неспівмірність заявленої до стягнення пені вартості придбаного лота, а також майновий стан і стан здоров`я арбітражного керуючого. При цьому доводи касаційної скарги в цій частині, на думку відповідача, фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
54. У відзиві арбітражний керуючий Левченко В. М. не погоджується із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій також з мотивів, які є аналогічними з доводами його ж касаційної скарги у цій справі та які наведені нижче по тексту цієї постанови.
55. Арбітражний керуючий Левченко В. М. у додаткових поясненнях, поданих у межах строку на подання відзиву на касаційну скаргу, заперечує доводи позивача щодо відсутності у суду права на зменшення неустойки, передбаченої статтями 87 і 88 КУзПБ.
56. Крім того, до Верховного Суду у межах розгляду касаційної скарги ФОП Корякіна Д. В. надійшли додаткові пояснення ФОП Корякіна Д. В. та арбітражного керуючого Левченка В. М.
Щодо касаційної скарги арбітражного керуючого Левченка В. М.
57. У касаційній скарзі арбітражний керуючий Левченко В. М. просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 у справі № 925/1240/21 (925/268/25) в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині оскаржувані рішення - залишити без змін.
58. Скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову щодо стягнення пені та збитків. Зазначає, що судами неправильно застосовано норми статті 87, 88 КУзПБ, оскільки, на його думку, одночасне застосування відповідальності, передбаченої цими нормами, фактично призводить до подвійного притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, що суперечить статті 61 Конституції України. 
59. Арбітражний керуючий Левченко В. М. вважає, що суди не надали належної оцінки фактичним обставинам виконання спірних зобов`язань, зокрема порядку оформлення, підписання та направлення документів за результатами аукціону, а також не з`ясували належним чином момент виникнення відповідних зобов`язань і факт їх порушення. На думку заявника, сам по собі факт складання документів не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідальності без встановлення всіх обставин виконання сторонами відповідних дій.
60. Скаржник не погоджується з визначеним судами розміром пені, вказуючи на неналежне врахування судами критеріїв співмірності відповідальності наслідкам порушення, ступеня виконання зобов`язання, причин прострочення, поведінки сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про можливість зменшення неустойки. При цьому наголошує, суди не навели належного мотивування щодо визначення саме такого розміру відповідальності.
61. Також скаржник заперечує правомірність стягнення збитків, зазначаючи, що заявлені до стягнення суми фактично не є збитками у розумінні статті 1166 ЦК України, а стосуються судових витрат, питання розподілу яких вирішується у процесуальному порядку. 
62. У відзиві ФОП Корякін Д. В. просить відмовити у задоволенні касаційної скарги арбітражного керуючого Левченка В. М. Вважає доводи касаційної скарги про подвійне притягнення до відповідальності безпідставними, оскільки статті 87 та 88 КУзПБ передбачають відповідальність за порушення різних самостійних обов`язків замовника аукціону. На думку позивача, продаж майна боржника в процедурі банкрутства за своєю правовою природою є різновидом договору купівлі-продажу, який вважається укладеним з моменту визначення переможця аукціону, а відтак із цього моменту у сторін виникають взаємні права та обов`язки, зокрема щодо передачі майнових прав, відступлення права вимоги, а також складання, підписання і надання покупцю акта про придбання майна на аукціоні. 
63. Також у відзиві наголошено, що обов`язок щодо підписання і надання акта про придбання майна на аукціоні не залежить від виконання первісним кредитором обов`язку з передачі новому кредитору документів, які посвідчують передане право вимоги, а тому несвоєчасне виконання таких дій утворює самостійну підставу для застосування відповідальності, передбаченої статтею 88 КУзПБ. 
64. Крім того, ФОП Корякін Д. В. заперечує доводи арбітражного керуючого Левченка В. М. щодо можливості зменшення нарахованої пені, зазначаючи, що неустойка, передбачена статтями 87, 88 КУзПБ, має характер законної неустойки, встановленої спеціальним законом, а тому підлягає застосуванню на умовах, прямо визначених законом. У цьому контексті зазначено, що положення КУзПБ як спеціального нормативного акта мають пріоритет над загальними положеннями цивільного та господарського законодавства, а тому, на думку заявника, суди не мали підстав для коригування її розміру на власний розсуд.
65. Також у відзиві викладено заперечення щодо доводів касаційної скарги арбітражного керуючого Левченка В. М. про безпідставність стягнення збитків. Вказує, що понесені ним витрати зі сплати судового збору в інших судових провадженнях стали прямим наслідком неправомірної поведінки відповідача, який, на його думку, не виконав обов`язки, передбачені статтями 87, 88 КУзПБ, що змусило його неодноразово звертатися до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з цим такі витрати, за позицією ФОП Корякін Д. В., підлягають відшкодуванню як збитки.
66. Крім того, до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення арбітражного керуючого Левченка В. М. на відзив ФОП Корякіна Д. В., в яких викладені заперечення на аргументи відзиву на касаційну скаргу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
67. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
68. У цій справі встановлено, що після перемоги ФОП Корякіна Д. В. на аукціоні щодо продажу дебіторської заборгованості боржника та повної сплати ним вартості лота ліквідатор не підписав і не передав у встановлений законом строк акт про придбання майна на аукціоні та не відступив покупцеві право вимоги. Натомість ліквідатор склав акт про визнання аукціону таким, що не відбувся, який у подальшому був визнаний судами неправомірним. Лише 18.01.2025 право вимоги було фактично відступлено покупцю та оформлено відповідний акт.
69. У зв`язку з цим ФОП Корякін Д. В. звернувся з позовом про стягнення з ліквідатора пені за статтею 87 КУзПБ (за несвоєчасне відступлення права вимоги), пені за статтею 88 КУзПБ (за несвоєчасне підписання та надання акта про придбання майна на аукціоні), а також збитків у вигляді понесених ним судових витрат на оскарження дій ліквідатора.
70. Спірними у касаційній інстанції є питання наявності підстав для притягнення арбітражного керуючого у спірних правовідносинах до відповідальності, передбаченої статтями 87 і 88 КУзПБ, чи передбачають ці норми відповідальність за два самостійні порушення або ж стягнення двох видів пені є подвійною відповідальністю за одне порушення; чи має суд право зменшувати розмір такої пені та чи можуть понесені позивачем витрати на судове оскарження дій ліквідатора вважатися збитками та підлягати відшкодуванню.
71. Суди встановили протиправну бездіяльність відповідача як замовника аукціону щодо передачі придбаного на аукціоні права вимоги (несвоєчасне підписання замовником аукціону акта про придбання майна на аукціоні).
72. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
73. Згідно з вимогами частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
74. Відповідно до положень статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
75. За приписами статті 61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.
76. Статтею 62 КУзПБ визначено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.
77. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 865 затверджено Порядок організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність) (далі - Порядок проведення аукціону, Порядок).
78. Замовником аукціону є арбітражний керуючий, призначений господарським судом у порядку, встановленому КУзПБ (пункту 2 розділу І Порядку).
79. Відповідно до вимог пункту 42 розділу V Порядку проведення аукціонів, замовник аукціону через свій особистий кабінет вносить до системи інформацію про продаж майна та формує лот (оголошення про проведення аукціону).
80. Згідно з частиною другою статті 78 КУзПБ переможцем аукціону є учасник, який запропонував найвищу ціну на час закінчення аукціону.
81. Чинним законодавством не встановлено, що під час визначення на аукціоні переможця публічних торгів, до нього автоматично переходить право власності на предмет (об`єкт) аукціону (лот).
82. Згідно з частиною третьої статті 83 КУзПБ протокол про проведення аукціону підписується оператором відповідного авторизованого електронного майданчика та переможцем аукціону.
83. У статті 658 ЦК України закріплено, що правочин купівлі продажу укладається між власником майна та покупцем, а відтак й підписання документів щодо передання права власності та передання предмету (об`єкту) купівлі-продажу має бути здійснено ними.
84. У частині третій статті 87 КУзПБ визначено, що протокол про проведення аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством.
85. А відповідно до вимог частини першої статті 88 КУзПБ в акті про придбання майна на аукціоні зазначаються усі істотні умови, що ставляться до угод/договорів купівлі-продажу.
86. Порядок підписання акта про придбання майна на аукціоні з переможцем аукціону визначено частиною статті 88 КУзПБ.
87. Згідно з абз.1 пункту 86 розділу VIII Порядку проведення аукціонів переможець аукціону зобов`язаний на підставі протоколу про проведення аукціону сплатити запропоновану ним ціну на рахунок боржника (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора) в порядку та строки, встановлені статтею 85 КУзПБ.
88. Частиною першою статті 85 КУзПБ передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити запропоновану ним ціну (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора авторизованого електронного майданчика) на ліквідаційний рахунок боржника протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення в електронній торговій системі інформації про результати аукціону.
89. Однак після складання протоколу проведення аукціону та повної сплати переможцем аукціону ціни реалізації лоту законодавство покладає на учасників та інших вище перелічених осіб, що причетні до даного електронного аукціону, в подальшому, виконання відповідних необхідних дій та заходів у встановленому порядку для завершення аукціону та переходу права власності на майно/майнове право по лоту від продавця до покупця.
90. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 921/184/16-г/10(921/630/22).
91. Передача майна, майнових прав та відступлення права вимоги, а також складення акта про придбання майна на аукціоні здійснюються відповідно до статей 87 і 88 КУзПБ.
92. Акт про придбання майна на аукціоні підписується продавцем та покупцем не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем ціни. Акт про придбання майна на аукціоні складається у простій письмовій формі та не потребує нотаріального посвідчення.
93. Згідно з пунктом 93 Порядку організації та проведення аукціону, передача майна, майнових прав та відступлення права вимоги, а також складення акта про придбання майна на аукціоні здійснюються відповідно до статей 87 і 88 КУзПБ.
94. Придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні. Протокол про результати аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством. Протокол про результати аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для реєстрації права власності або іншого майнового права на рухоме майно в порядку, передбаченому законодавством (стаття 87 КУзПБ).
95. Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі № 921/184/16-г/10(921/630/22) зазначив, що неодмінною передумовою набуття права власності переможцю електронного аукціону (покупцем) на предмет (об`єкт) аукціону у сукупності є:
- складання і підписання оператором електронного майданчика та переможцем аукціону протоколу про результати електронного аукціону;
- сплата, шляхом зарахування на ліквідаційний рахунок боржника повної ціни реалізації лота, визначеної інформацією про результати аукціону в ЕТС Прозорро.Продажі;
- надіслання покупцем вимоги про передання майнового права продавцю/ замовнику аукціону, складання, і підписання боржником - продавцем та переможцем аукціону - покупцем акту про придбання майна на аукціоні.
96. Такі висновки наведені у постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 921/184/16-г/10(921/630/22).
97. Таким чином, акт про придбання майна на аукціоні у правовідносинах, що виникають у процедурі банкрутства, виконує функцію спеціального правовстановлюючого документа, з яким закон пов`язує виникнення у покупця суб`єктивного права на відповідний об`єкт.
98. Водночас стаття 88 КУзПБ встановлює обов`язок замовника аукціону забезпечити належне та своєчасне оформлення результатів аукціону шляхом складання і підписання акта про придбання майна. Цей обов`язок має самостійне значення, оскільки саме належне оформлення такого акта створює для покупця юридичну можливість реалізувати набуте право, зокрема звернутися за його державною реєстрацією або здійснити інші передбачені законом дії.
99. Таким чином, у межах правовідносин, що виникають за результатами аукціону, законодавець виокремлює дві групи обов`язків замовника аукціону:
1) обов`язок щодо належного оформлення результатів аукціону (складання та підписання акта);
2) обов`язок щодо передачі об`єкта (майна, майнових прав, відступлення права вимоги).
100. Таким чином, у межах правовідносин, що виникають за результатами аукціону, законодавець виокремлює дві групи обов`язків замовника аукціону: обов`язок щодо належного оформлення результатів аукціону (складання та підписання акта) та обов`язок щодо передачі об`єкта придбання.
101. Зазначені обов`язки відрізняються за своєю правовою природою, змістом та наслідками їх невиконання. Перший із них спрямований на документальне закріплення результатів аукціону як юридичного факту, з яким закон пов`язує виникнення права; другий - на забезпечення реального переходу об`єкта цивільних прав до покупця та можливості здійснення ним відповідних правомочностей.
102. При цьому ці обов`язки не перебувають у відносинах "форма - зміст" однієї і тієї ж дії, оскільки кожен із них має самостійне нормативне закріплення та може бути порушений незалежно від іншого. Зокрема, не виключається ситуація, коли акт про придбання майна на аукціоні складено та підписано належним чином, однак дії щодо передачі майна фактично не вчинені, що позбавляє покупця можливості реалізувати набуте право. Водночас можливе і протилежне - вчинення окремих дій, спрямованих на передачу відповідного майна, за відсутності належного оформлення результатів аукціону, що унеможливлює належну легалізацію такого права у встановленому законом порядку.
103. Отже, акт про придбання майна на аукціоні та дії щодо передачі майна або відступлення права вимоги є різними юридичними фактами у складі складного юридичного складу, який забезпечує набуття та реалізацію покупцем відповідного права. Кожен із цих елементів має самостійне значення, а їх сукупність забезпечує досягнення правового результату, передбаченого законом.
104. З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що невиконання обов`язку щодо підписання акта про придбання майна на аукціоні та невчинення дій щодо передачі об`єкта придбання становлять окремі порушення різних за своєю правовою природою обов`язків, встановлених законом, що виключає можливість їх ототожнення як одного правопорушення.
105. Водночас суд касаційної інстанції враховує, що у правозастосовній практиці акт про придбання майна на аукціоні розглядається як правочин, який опосередковує перехід прав від боржника до покупця, зокрема і у випадку відступлення права вимоги.
106. Відповідно, порушення обов`язку щодо належного оформлення результатів аукціону (непідписання або несвоєчасне підписання акта) та порушення обов`язку щодо передачі об`єкта придбання є самостійними підставами для застосування відповідальності, оскільки кожне з них спричиняє різні правові наслідки та порушує різні права покупця.
107. Згідно з частиною другою статті 87 КУзПБ замовник аукціону, який не передав покупцю на його вимогу рухоме майно, майнове право або не відступив право вимоги після повної сплати ціни, сплачує пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення.
108. У частині другій статті 88 зазначеного Кодексу передбачено, що за несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю замовник аукціону сплачує пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення.
109. Водночас суд касаційної інстанції звертає увагу, що розмежування обов`язків замовника аукціону щодо підписання акта про придбання майна на аукціоні та щодо передачі об`єкта придбання не виключає необхідності оцінки фактичних обставин конкретної справи з точки зору характеру допущеного порушення.
110. У випадку, коли несвоєчасне підписання акта про придбання майна на аукціоні одночасно зумовлює неможливість здійснення передачі майна або відступлення права вимоги, відповідна бездіяльність замовника аукціону фактично проявляється як єдиний триваючий стан порушення, що охоплює невиконання кількох передбачених законом обов`язків.
111. За таких обставин підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтями 87 та 88 КУзПБ, формально наявні, однак нарахування пені за кожним із зазначених порушень за один і той самий період прострочення має оцінюватися з урахуванням правової природи неустойки та загальних засад цивільного законодавства.
112. Так, у цій справі суди встановили, що внаслідок підписання акта про придбання майна на аукціоні позивачу фактично було відступлено придбане ним право вимоги, яке він в подальшому реалізував, звернувшись до суду з відповідними позовами про стягнення заборгованості.
113. У цій ситуації, коли одні й ті самі фактичні обставини (бездіяльність замовника аукціону) зумовили одночасне порушення кількох обов`язків, застосування до нього декількох видів неустойки за один і той самий період прострочення без урахування принципів розумності та пропорційності може призводити до покладення на боржника надмірного тягаря відповідальності.
114. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), щодо обрання варіанту реалізації розсуду суду у контексті застосування його у системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме статей 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи.
115. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. non bis in idem - "двічі за одне й те саме не карають") має на меті уникнути несправедливого покарання.
116. Хоча наведені висновки Великої Палати Верховного Суду сформульовані у справі, предметом розгляду якої було стягнення неустойки, встановленої сторонами спору у договорі, колегія суддів вважає за необхідне застосувати викладений у них підхід до вирішення питання щодо стягнення неустойки (пені), встановленої законом, оскільки Велика Палата Верховного Суду загалом виходила з необхідності встановлення змісту відповідного обов`язку, характеру його порушення та правової природи передбачених законом наслідків такого порушення. 
117. Застосовуючи наведений підхід до спірних правовідносин з урахуванням встановлених фактичних обставин, колегія суддів враховує, що у цій справі одночасне стягнення пені несвоєчасне підписання акта про придбання майна на аукціоні та за непередання права вимоги є подвійним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
118. З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції виходить із того, що у кожному конкретному випадку суд має оцінювати, чи є порушення самостійними у фактичному вимірі, чи вони зумовлені єдиною поведінкою боржника, та відповідно визначати обсяг відповідальності, який відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.
119. Отже, суди першої та апеляційної інстанції помилково не застосували до спірних правовідносин приписи статті 61 Конституції України та помилково застосували статтю 87 КУзПБ.
120. З огляду на зазначене, у судів були відсутні підстави для задоволення позову про стягнення пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону права вимоги покупцю на підставі статті 87 КУзПБ за період з 05.08.2023 по 18.01.2025.
121. Крім того, згідно із частиною першою статті 216 Господарського кодексу України (тут і далі, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - ГК України) за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.
122. За змістом частин першої - третьої статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.
123. Згідно зі статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
124. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності (стаття 2 ГК України).
125. Як зазначалося вище, положеннями статті 88 КУзПБ передбачено обов`язок сплати замовником аукціону пені за несвоєчасне підписання замовником аукціону акта чи несвоєчасне надання його покупцю.
126. При цьому КУзПБ не містить нормативного визначення пені.
127. Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник зобов`язаний сплатити у разі порушення зобов`язання. Пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення.
128. Згідно зі статтею 551 вказаного Кодексу предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
129. Відповідно до частини першої статті 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).
130. Згідно із частиною четвертою статті 231 вказаного Кодексу розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
131. Колегія суддів зауважує, що продаж майна боржника у процедурі банкрутства хоча і здійснюється у спеціальному порядку, визначеному КУзПБ, однак за своєю правовою природою породжує майнові зобов`язальні правовідносини між продавцем (замовником аукціону) та покупцем щодо передачі відповідного майна і виконання пов`язаних із цим обов`язків. Сам факт того, що відповідальність за порушення таких обов`язків встановлена спеціальним законом, не змінює приватноправової природи спірних правовідносин.
132. Частиною другою статті 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
133. Отже, закон прямо допускає встановлення неустойки не лише договором, а й законом.
134. Положення статей 87, 88 КУзПБ визначають наслідки порушення замовником аукціону обов`язків у межах майнового зобов`язання перед покупцем, а передбачена цими нормами пеня підлягає сплаті саме на користь контрагента у відповідних правовідносинах, а не на користь держави чи іншого суб`єкта владних повноважень, що також не дає підстав ототожнювати її з публічно-правовими фінансовими санкціями.
135. Таким чином, до пені, нарахованої за приписами статей 87, 88 КУзПБ, застосовуються загальні положення ЦК України щодо неустойки, зокрема, і статті 551 цього Кодексу. 
136. А тому доводи позивача про неможливість застосування до спірних правовідносин положень статті 551 ЦК України колегія суддів відхиляє.
137. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 дійшов таких висновків:
- розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
- індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
138. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність обставин для зменшення пені на 50 % від заявлених у позові, враховуючи, що: дії арбітражного керуючого Левченка В. М. не призвели до безповоротних негативних наслідків для позивача, оскільки ліквідатором було відступлено право вимоги, про що було складено та підписано акт від 18.01.2025; щодо відступленого права вимоги позивач подав позовні заяви про стягнення коштів; розміри пені значно перевищують сплачену позивачем на рахунок ТОВ "Седна-Агро" ціну у розмірі 134 819,57 грн; арбітражний керуючий Левченко В. М. є інвалідом II групи та потребує постійного медичного лікування та обстеження; відповідач у відзиві на позов просив суд зменшити розмір позовних вимог в частині нарахованої позивачем пені з метою не застосування до ліквідатора відповідальності в надмірному розмірі; індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру, до якого суд має право її зменшити.
139. Одночасно суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про необхідність зменшення пені на 99% як такі, що не відповідають принципам розумності, справедливості та співмірності. Хоча загальна сума пені (понад 359 тис. грн) і перевищує ціну продажу лота (134 819,57 грн), таке перевищення стало прямим наслідком тривалої бездіяльності самого відповідача (533 дні).
140. Касаційний суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що визначене судом першої інстанції зменшення пені на 50 % є збалансованим рішенням, ухваленим з урахуванням усіх фактичних обставин справи та з огляду на дискреційний характер визначення судом розміру пені, до якого суд її зменшує.
141. Доводи касаційної скарги обох заявників касаційних скарг у цій частині зводяться до необхідності переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
142. Колегія суддів відхиляє доводи позивача про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22, від 28.01.2021 у справі №910/17743/18, оскільки, як зазначалося вище, розмір неустойки, до якого суд її зменшує, у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оціночний характер, який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду.
143. Водночас колегія суддів погоджується з доводами відповідача щодо неправомірності стягнення з нього збитків, які визначені позивачем як витрати на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, апеляційних та касаційної скарг у справі про банкрутство ТОВ "Седна-Агро", що подавалися з метою відновлення порушеного права.
144. Суди встановили, що з метою відновлення свого порушеного права позивачем були подані апеляційні скарги на ухвали Господарського суду Черкаської області у справі №925/1240/21 з доказами сплати судового збору (ухвали суду: від 20.10.2023 - 2684 грн, 17.01.2024 - 3028 грн, 26.09.2024 - 2 422,40 грн, 06.01.2025 - 2 422,40 грн), 31.10.2023 заява про забезпечення позову - 1342 грн, 01.08.2024 заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 - 2576,64 грн, касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 - 2 422,40 грн).
145. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц зазначила, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством. Судові витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. У разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує питання за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи шляхом ухвалення додаткового рішення.
146. За висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).
147. Враховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суди помилково стягнули з відповідача на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору, понесені у справі № 925/1240/21.
148. При цьому необґрунтованими є посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, оскільки у наведеній справі позивач просив стягнути з податкового органу збитки, завдані за безпідставне припинення реєстрації податкових накладних. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що розподіл судових витрат здійснений в межах іншої справи № 925/1308/17, судовий збір стягнутий з позивача у цій справі. Позивач не просив про розподіл судових витрат за наслідками вирішення спору у справі № 925/1308/17. Водночас на підставі рішення суду у справі № 925/1308/17 про стягнення з позивача на користь іншої юридичної особи штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки у позивача виник і обов`язок зі сплати судового збору в розмірі 3 992 грн. Причиною неналежного виконання зобов`язань, як встановили суди першої й апеляційної інстанцій у справі №925/1196/18 стали протиправні дії відповідача з блокування реєстрації податкових накладних позивача. Тому сплачена позивачем на виконання рішення Господарського суду Черкаської області в іншій справі № 925/1308/17 сума судового збору становить додаткові витрати, які позивачу довелося понести за наслідками розгляду та вирішення ініційованого проти нього з вини відповідача судового процесу. А тому такі витрати є збитками, які має відшкодувати відповідач.
149. Натомість у даній справі № 925/1240/21(925/268/25) заявлені позивачем судові витрати є процесуальними витратами, понесені у іншому судовому провадженні, механізм відшкодування яких чітко визначений процесуальним законом. Відтак суди помилково задовольнили позов у цій частині.
150. Ураховуючи наведене, доводи касаційної скарги арбітражного керуючого Левченка В. М. частково підтвердилися, тоді як доводи касаційної скарги ФОП Корякіна Д. В. - не підтвердилися.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
151. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд
152. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
153. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина перша статті 311 ГПК України).
154. На підставі викладеного оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню у частині стягнення з відповідача на користь позивача 179 647,08 грн пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону №BRD001-UA-20230711-85898 права вимоги покупцю та 16 897,84 грн збитків з ухваленням нового рішення у цій частині - про відмову у позові. У решті оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
155. З огляду на висновок Верховного Суду про часткове задоволення касаційної скарги арбітражного керуючого Левченка В. М., витрати останнього щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги у частині, в якій касаційна скарга підлягає задоволенню, покладаються на позивача.
Керуючись статтями 300, 301, статтями 308, 315, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича залишити без задоволення.
2. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича задовольнити частково.
3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 у справі № 925/1240/21(925/268/25) скасувати в частині стягнення 179 647,08 грн пені за несвоєчасне відступлення замовником аукціону №BRD001-UA-20230711-85898 права вимоги покупцю та 16 897,84 грн збитків. Ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові.
4. У решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025 у справі № 925/1240/21(925/268/25) залишити без змін.
5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 717 (чотири тисячі сімсот сімнадцять) гривень 08 коп. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги. 
6. Поновити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 07.10.2025, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі № 925/1240/21 (925/268/25), у частині стягнення 179 647,08 грн пені за несвоєчасне підписання замовником аукціону № BRD001-UA-20230711-85898 акта і несвоєчасне надання його покупцю та у частині стягнення 8 825,83 грн витрат зі сплати судового збору.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере