Справа № 335/1989/26  2-о/335/100/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання К орсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українипро встановлення факту батьківства,
ВСТАНОВИВ:
24.02.2026 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою поданою через адвоката Єренка Д.В. заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українипро встановлення факту батьківства.
В обґрунтування заяви зазначив, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 видане Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області.
В рядку батько зазначено ОСОБА_5 , в графі мати - ОСОБА_3 . Відомості при реєстрації народження були внесені зі слів матері. Вказане сталось із-за того, що на момент народження ОСОБА_4 , його рідний батько ОСОБА_1 та матір ОСОБА_3 не проживали разом. І тільки після народження дитини ОСОБА_1 дізнався від ОСОБА_3 , що він є біологічним батьком. З цього часу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх спільна дитина ОСОБА_4 почали проживати разом за адресою проживання ОСОБА_1 в м. Запоріжжі.
Далі зазначили, що в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України 64/2022 затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022). Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022 Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022. Та в подальшому військовий стан продовжувався та наразі триває. У зв`язку з цими обставинами ОСОБА_4 був мобілізований.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .
У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 загинув під час захисту Батьківщини, ОСОБА_1 як рідний батько має право на відстрочку відповідно до п. 4 ч.3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або зникли безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Проте, у зв`язку з тим, що за життя сина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не подавали спільної зави про внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_4 на теперішній час постало питання з приводу встановлення факту батьківства для того, аби скористатись своїм правом на відстрочку.
Для підтвердження свого статусу, як біологічного батька, ОСОБА_1 звернувся до ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» для виготовлення молекулярно-генетичної експертизи.
13.02.2026 був виготовлений Висновок експерта № 57-МГ. Відповідно до висновків експерта було зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком загиблого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженого громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Вірогідність того, що громадянин ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком загиблого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999%.
Прохає встановити факт батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженого громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області, Україна та внести зміни до актового запису про народження № 1 від 10 січня 2003 року, складеного Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, відносно дитини ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши в графі «відомості про батька» - ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в м.Запоріжжі Запорізької області, Україна, громадянина України.
Ухвалою суду від 10 березня 2026 року у вказаній справі було відкрито провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами окремого провадження.
26.03.2026 ухвалою суду було залучено в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.04.2026 ухвалою суду було залучено в якості заінтересованої особи Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Єренко Д.В. в судове засідання не з`явились. 13.05.2026 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні заяви про встановлення факту батьківства наполягали, прохали задовольнити в повному обсязі. При цьому у судовому засіданні від 14.04.2026 ОСОБА_1 пояснив, що з ОСОБА_3 він познайомився в 1996 році. Почали з нею підтримувати стосунки як чоловік та жінка. Разом з тим, їх стосунки були напруженими вони то сходилися, то розходилися. Про те, що вона завагітніла він не знав. На час народження дитини ОСОБА_6 його повідомила, що перебуває у пологовому будинку та дитина народилася передчасно. Він почав її підтримувати та забрав з пологового до себе додому. Проживали надалі вони разом за місцем його реєстрації. Питанням щодо визнання батьківства за життя сина не займався.
Представник заявника – адвокат Єренко Д.В. надавав пояснення в судовому засіданні від 14.04.2026 відповідно до заяви.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про його відкладення не надавала. В судовому засіданні від 14.04.2026 ОСОБА_3 пояснила, що з заявником підтримувала інтимні стосунки. Коли дізналася, що завагітніла, то не сказала про це ОСОБА_1 , оскільки на той час з ним посварилася. Проживала в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області разом зі своєю матір`ю, де і була зареєстрованою. Син ОСОБА_7 народився передчасно, були тяжкі самі пологи, тому вона злякалася, що дитина може померти і сказала ОСОБА_1 , що він є батьком її сина. Оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , то дитину зареєструвала у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області за своїм місцем проживання, відомості про батька вона вказала сама. При реєстрації сина з її слів його батьком зазначили ОСОБА_5 , тобто прізвище її, а ім`я та по батькові вона сказала ОСОБА_8 . Після 2002 року вона проживала разом з ОСОБА_1 у його квартирі в місті Запоріжжі, разом з сином. ОСОБА_1 піклувався про них, але питання щодо визнання батьківства ними не вирішувалося. Після початку повномасштабного вторгнення в Україну військових сил РФ їх сина ОСОБА_7 було мобілізовано до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_7 син загинув. За наслідками експертизи було встановлено, що ОСОБА_1 є біологічним батьком її сина ОСОБА_7 , що вона і так знала. Просила задовольнити заяву ОСОБА_1 в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 27.03.2026, 13.04.2026 та 13.05.2026 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_9 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань не надавали.
Представник заінтересованої особи Запорізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань не надавали.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, які ними надавалися у судовому засіданні від 14.04.2026, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився у м. Запоріжжі, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_3 виданого органом 2314 від 16.09.2020, має РНОКПП НОМЕР_4 . Має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,11,12). 
Відповідно до паспорту громадянки України серії НОМЕР_5 виданого Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 13.08.1998, гр. ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Запоріжжі, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 (а.с.9 на звороті -10 на звороті, 17).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 гр. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-щі. Кушугум, Запорізький район, Запорізька область, про що 10.01.2003 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, складено актовий запис № 1, його матір`ю зазначено ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_5 (а.с.12 на звороті). 
Відповідно до копії паспорту громадянина України № НОМЕР_7 виданого органом 2328 від 13.01.2023, гр. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-щі. Кушугум, Запорізький район, Запорізька область, РНОКПП НОМЕР_8 (а.с.13).
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00019352046 від 10.01.2018 сформованого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на запит ОСОБА_3 , 29 квітня 2013 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області вніс відомості до Реєстру щодо актового запису № 1 складеного 10 січня 2003 року виконавчим комітетом Кушугумської селищної Запорізького району Запорізької області про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-ще. Кушугум Запорізького району Запорізької області у батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. 
Згідно до довідки про причину смерті № 656/250с від 26.02.2025 причина смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 є вибухова травма внаслідок військових дій (а.с.14 на звороті).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 27.02.2025 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса),  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Верхньокам`янське, Бахмутський район, Донецька область, Україна, у віці 22 років, актовий запис № 565 (а.с.14).
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0623-1328-2208-3 від 23.06.2025 «20 Регіональна ВЛК (м. Дніпро)» зазначено, що Військовослужбовець в/ч НОМЕР_9 ЗС України старший солдат ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проходив військову службу з 23.03.2022, брав участь у здійсненні заходів iз забезпечення національної безпеки i оборони, відсічи i стримування збройної ІНФОРМАЦІЯ_12 РФ i загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно з актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_9 від 21.03.2025 №408, отримав травму несумісну з життям в районі н. п. Верхньокам`янське Донецької області у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №656м/250с вiд 26.02.2025, причина смерті «Грубе порушення анатомічної цілісності тіла. Iнші поєднання розтрощень (роздавлювань) кількох ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків». Керуючись Положенням про вiйськово-лiкарську експертизу в ЗС України затвердженого наказом МО України № 402 - 2008 року (iз змінами та доповненнями), розпорядженням начальника ЦВЛК ЗС України №598/35 вiд 14.03.2022, вважав, що є підстава для встановлення причинного зв`язку травми, яка призвела до смерті, та причину смерті старшого солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13 захистом Батьківщини. Комісією було постановлено відповідне рішення про те, що послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 – травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_9 від 10.07.2025 № 5130 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої ОСОБА_3 про те, що загиблий ОСОБА_4 дійсно у період з 08.05.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_7 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області (а.с.17 на звороті). Зазначене також підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_10 виданого Бахмутським ВК Донецької області 06.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.18).
Відповідно до висновку експерта № 57-МГ від 13.02.2026 щодо встановлення факту батьківства зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком загиблого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженого громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вірогідність того, що громадянин ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком загиблого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999%.
Також заявником були надані фотоматеріали, які свідчать про сімейні стосунки між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23).
Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34).
У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 310/3095/17 (провадження №61-7887св19) Верховний Суд констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23) виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно- генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Отже, висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів та підставою для категоричного висновку для встановлення батьківства в судовому порядку.
В практиці Верховного Суду наголошується на принциповій відмінності певних процедур: у позовному провадженні принцип диспозитивності, а в окремому провадженні – інквізиційний підхід, за якого суд виступає від імені держави і самостійно з`ясовує всі обставини, отже саме держава бере на себе відповідальність за встановлення такого юридичного факту.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 130 СК України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до абз. 11 п. 20 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (надалі –Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства).
Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Згідно вимог ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок, що застосування статті 130 Сімейного кодексу України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Висновок судово- генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом із тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.
Та обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20) Згідно із статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 125 Сімейного кодексу України (далі – СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Згідно положень ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду.
Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
В ч. 5 ст. 128 СК України зазначено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до абз.12 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 (з відповідними змінами), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. 
Відповідно до п.3, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.
Заявник щодо підстав для встановлення факту батьківства вказав на те, що він як батько загиблого військовослужбовця матиме відстрочку від мобілізації на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або зникли безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.
За встановлених обставин, суд прийшов до висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 .
Судові витрати суд вважає за необхідне залишити за заявником.
Керуючись ст. ст. 293-294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,про встановлення факту батьківства – задовольнити.
Встановити факт батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженого громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області, Україна.
Внести зміни до актового запису про народження № 1 від 10 січня 2003 року складеного Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, відносно дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Кушугум Запорізького району Запорізької області.
Зобов`язати Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українивнести відповідні зміни до актового запису про народження № 1 від 10 січня 2003 року дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме змінити в частині відомостей про батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, паспорт громадянина України серії № НОМЕР_3 , виданий органом 2314 від 16.09.2020, рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Інші відомості в актовому записі залишити без змін.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 18.05.2026.

Суддя:       О.О. Романько