ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/3537/25
Головуючий у першій інстанції – Шевченко І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1092/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем Хілик М.О.,
учасники справи: 
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»,
відповідач ОСОБА_1 ,- 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024, що становить 143725,43 грн, з яких: 51029,33 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 92 696,10 грн – сума прострочених платежів по процентах, та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 06.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 498733-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 06.05.2024 позивач направив відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір № 498733-КС-001 про надання кредиту. 06.05.2024 відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 498733-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. 
Позивач зазначав, що ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор – UA-6717 на її номер телефону, який у подальшому відповідачкою введено/відправлено в особистому кабінеті. Таким чином, 06.05.2024 між позивачем та відповідачкою укладено договір № 498733-КС-001 про надання кредиту, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 грн на умовах сплати процентів у розмірі 1,15011689 % за кожен день користування кредитом, а позичальник у свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах, установлених договором та графіком платежів. 
Товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачці грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн шляхом перерахування на її банківську картку. 
08.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 498733-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якої ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику додатково кредит розмірі 5000,00 грн. Також 30.07.2024 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору № 498733-КС-001 про надання кредиту, за умовами якої кредитодавець додатково надав позичальнику кредит у розмірі 37 000,00 грн. До цього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 498733-КС-001, з урахуванням додаткових угод, в повному обсязі не виконала, а лише частково сплатила заборгованість на загальну суму 59 261,90 грн. Однак станом на 28.05.2025 відповідачка прострочила виконання зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 143 725,43 грн.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.01.2026 позов ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість у загальному розмірі 112 387,70 грн. У задоволенні позову в іншій частині вимог – відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 1105,68 грн.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначав, що згідно з розрахунком 27.08.2024 та 11.09.2024 відповідачка вносила грошові кошти на рахунок позивача з метою погашення заборгованості, нею внесено проплати на загальну суму 18 865,25 грн, яка фактично перевищує розмір заборгованості за процентами (15 962,09 грн), які нараховано відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», тому різниця підлягає зарахуванню в рахунок зменшення тіла кредиту. Станом на 12.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 49 950,09 грн (тіло кредиту).
Вказував, що за умовами договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, наявної на початок календарного дня, то починаючи з 12.09.2024 по 14.01.2025 проценти в розмірі 1 % мають нараховуватися на залишок заборгованості – 49 950,09 грн. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Бізнес позика» просить змінити суму стягнення заборгованості за кредитним договором, в іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.01.2026 по справі № 740/3537/25 - залишити без змін.
Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, шляхом неправильного тлумачення закону, а саме помилкового ототожнення поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентна ставка в день, яка встановлена в Кредитному договорі. Внаслідок чого, суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір процентів за користування кредитними коштами які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за Кредитним договором.
Зазначає, що прикінцеві та перехідні Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 25.05.2024 включно до 20.08.2024 включно), - з 21.08.2024 включно та надалі – 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023, договір укладено 06.05.2024.
Звертає увагу на лист Національного банку України №14-0004/3433 від 15.01.2024, в якому зазначено, що враховуючи наданий Законом фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду.
Стверджує, що розмір денної процентної ставки передбачений Договором № 498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024 та додатковими угодами № 1, 2, не перевищують 1% - виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі – як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 92 696,10 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вказує, що відсотки по кредитному договору № 498733-КС-001 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам Цивільного кодексу України, умовам Договору про надання кредиту та Правилам. 
Також позивач зазначає, що з розрахунку, який відповідає умовам договору, видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять до складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 14.01.2025 не нараховувались і вже 15.01.2025 їх розмір залишився незмінним – 92 696,10 грн (з урахуванням здійснених платежів).
Вважає, що комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту, тому встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 06.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 498733-КС-001 про надання кредиту, який підписано останньою шляхом використання одноразового ідентифікатора – електронного підпису UA-6717 (а. с. 17-21). 
Відповідно до п. 2.1 цього договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісією за надання кредиту. Кредит надається строком на 24 тижні, строк дії договору – до 21.10.2024, комісія за надання кредиту становить 2250,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 44 461,96 грн, загальні витрати за кредитом – 29 461,96 грн.
Згідно з п. 2.4 договору стандартна процента ставка – фіксована – 1,50000000 % у день; знижена процента ставка – фіксована – 1,15011689 у день. 
Протягом строку (терміну) кредитування проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у п. 3.2.3 додатку № 1 до договору (п. 3.2 договору).
За змістом п. 3.2.1 договору, у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений у п. 3.2.3 додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника зі сплати процентів за користування кредитом розраховується до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 договору. 
У п. 3.2.2 договору сторони домовилися, що в разі, якщо повернення кредиту не здійснюється відповідно до погодженого графіку платежів, наведений у п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору.
Підписавши цей договір, позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспортом споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця (п. 7.3.3 договору).
У п. 7.4.4 договору передбачено, що позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно додержуватися їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. 
Також у п. 3 договору сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
До вказаного договору додані: паспорт споживчого кредиту, пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а. с. 15 зворот - 16, 22-26, 45-46).
08.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024, відповідно до умов якої сторони домовилися збільшити кредит на 5000,00 грн (а. с. 34-35).
Також 30.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024, за умовами якої сторони домовилися збільшити кредит на 37 000,00 грн, а також продовжити строк кредиту до 14.01.2025. У п. 2.3 додаткової угоди № 2 передбачено, що після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складає 52 853,25 грн (а. с. 40 зворот – 41 зворот). 
ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн, 5000,00 грн та 37 000,00 грн, що підтверджується довідками директора ТОВ «Профітгід» (а. с. 49, 49 зворот, 50). 
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 29.05.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024 становить 143 725,43 грн, із яких: 51 029,33 грн – за тілом кредиту; 92 696,10 грн – проценти за користування кредитом. При цьому, як убачається з розрахунку заборгованості, проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку кредитування, а саме до 14.01.2025. Також ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість за кредитом, зокрема, 5970,67 грн – на погашення заборгованості за кредитом; 44 741,23 грн – на погашення заборгованості за процентами, 8550,00 грн – на погашення заборгованості за комісією. Внесені кошти враховано позивачем під час формування остаточної суми заборгованості (а. с. 12, 13).
Задовольняючи частково позов ТОВ «Бізнес позика», суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з розрахунком 27.08.2024 та 11.09.2024 відповідачка вносила грошові кошти на рахунок позивача з метою погашення заборгованості, нею внесено сплачено на загальну суму 18 865,25 грн, яка фактично перевищує розмір заборгованості за процентами (15 962,09 грн), які нараховано відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», тому різниця підлягає зарахуванню в рахунок зменшення тіла кредиту. Вказував, що за умовами договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, наявної на початок календарного дня, то починаючи з 12.09.2024 по 14.01.2025 проценти в розмірі 1 % мають нараховуватися на залишок заборгованості – 49 950,09 грн. 
Рішення суду оскаржується в частині не задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині не задоволених вимог.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, проте судом першої інстанції здійснено помилковий розрахунок, що призвело до не правильного визначення розміру заборгованості, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків,зокрема,є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За приписами ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Розглядаючи спір, що виник між сторонами, судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується апеляційний суд, що 06.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 498733-КС-001 про надання кредиту, який підписано останньою шляхом використання одноразового ідентифікатора – електронного підпису UA-6717 (а. с. 17-21).
Також ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3232 підписано додаткову угоду №1 (а.с. 35) та електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1314 підписано додаткову угоду №2 (а.с. 41).
За умовами договору №498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024 сума кредиту складає 15000,00 грн, яка збільшена додатковою угодою № 1 від 08.05.2024 на 5000,00 грн та додатковою угодою № 2 від 30.07.2024 на 37000,00 грн, також додатковою угодою № 2 збільшено термін дії договору до 14.01.2025.
Згідно з п. 2.5. договору комісія за надання кредиту: 2250,00 грн нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні в продовж дії договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладення додаткового договору до договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах додатковою угодою.
Згідно з додатковою угодою №1 від 08.05.2024 комісія за надання додаткової суми кредиту: 750,00 грн.
Відповідно до додаткової угоди №2 від 30.07.2024 комісія за надання додаткової суми кредиту: 5550,00 грн.
Відповідно до п. 2.4. договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15011689, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Денна процентна ставка: 1,16 процентів (п. 2.11. договору).
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно враховано положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», проте враховуючи фактично внесені кошти відповідачкою та визначаючи розмір процентів, які підлягають сплаті, судом першої інстанції зараховано в рахунок зменшення тіла кредиту, разом з тим здійснено неправильний розрахунок заборгованості, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023.
За матеріалами справи, договір №498733-КС-001 про надання кредиту, укладено між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 06.05.2024, тобто після набрання чинності Законом №3498-ХІ (24.12.2023), тому застосовується процентна ставка 1%.
Отже, умови укладеного між сторонами договору (п. 2.4. та 2.11.) щодо встановлення фіксованої стандартної процентної ставки 1,50000000 та денної процентної ставки 1,16 процентів є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки на дату укладення договору, 06.05.2024, максимальний допустимий розмір такої ставки, визначений ч. 5 ст. 8 цього Закону, становив лише 1%.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за процентами підлягає до стягнення, за період з 06.05.2024 до 14.01.2025, з урахуванням ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тобто із застосуванням максимального розміру процентної ставки 1% та сплаченої ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №498733-КС-001 в розмірі 59261,90 грн, з яких: 5970,67 грн – заборгованість по кредиту, 44741,23 грн – заборгованість по відсотках, 8550,00 грн заборгованість по комісії (а.с. 11 зворот – 13 зворот), виходячи з наступного розрахунку.
За користування кредитом загальна заборгованість по процентах, за період з 06.05.2024 по 19.05.2024, становить 3000,00 грн, з яких: 
- 300,00 грн (15000,00 грн х 1% х 2 дні) за період з 06.05.2024 по 07.05.2024; 
- 2700,00 грн (20000,00 грн х 1% х 12 днів) за період з 08.05.2024 по 19.05.2024, оскільки відповідачкою збільшено кредит на 5000,00 грн. 
19.05.2024 ОСОБА_1 сплачено 4320,00 грн, з яких: 3000,00 грн за проценти, 984,69 грн за комісію та 335,31 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 19664,69 грн (20000,00 грн – 335,31 грн).
За період з 20.05.2024 по 02.06.2024, заборгованість по процентах становить 2753,07 грн (19664,69 грн х 1% х 14 днів).
02.06.2024 ОСОБА_1 сплачено 4280,40 грн, з яких: 2753,07 грн за проценти, 869,70 грн за комісію та 657,63 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 19007,06 грн (19664,69 грн – 657,63 грн).
За період з 03.06.2024 по 16.06.2024, заборгованість по процентах становить 2660,99 грн (19007,06 грн х 1% х 14 днів).
16.06.2024 ОСОБА_1 сплачено 4243,74 грн, з яких: 2660,99 грн за проценти, 872,34 грн за комісію та 710,41 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 18296,65 грн (19007,06 грн – 710,41 грн).
За період з 17.06.2024 по 02.07.2024, заборгованість по процентах становить 2927,46 грн (18296,65 грн х 1% х 16 днів).
02.07.2024 ОСОБА_1 сплачено 4244,46 грн, з яких: 2927,46 грн за проценти, 273,27 грн за комісію та 1043,73 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 17255,92 грн (18296,65 грн – 1043,73 грн).
За період з 03.07.2024 по 15.07.2024, заборгованість по процентах становить 2243,27 грн (17255,92 грн х 1% х 13 днів).
15.07.2024 ОСОБА_1 сплачено 4320,00 грн, з яких: 2243,27 грн за проценти та 2076,73 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 15179,19 грн (17255,92 грн – 2076,73 грн).
За період з 16.07.2024 по 29.07.2024, заборгованість по процентах становить 2125,09 грн (15179,19 грн х 1% х 14 днів).
29.07.2024 ОСОБА_1 сплачено 4320,00 грн, з яких: 2125,09 грн за проценти та 2194,91 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 12984,28 грн (15179,19 грн – 2194,91 грн).
Станом на 29.07.2024 сума непогашеного кредиту становить 12984,28 грн, 30.07.2024 ОСОБА_1 збільшено суму кредиту на 37000,00 грн, тому загальна сума заборгованості склала 49984,28 грн (37000,00 грн + 12984,28 грн).
30.07.2024 ОСОБА_1 сплачено 182,33 грн, що зараховано на погашення процентів, тому сума боргу становить 49801,95 грн (49984,28 грн – 182,33 грн).
За 30.07.2024 заборгованість по процентах становить 498,02 грн (49801,95 грн х 1%), тобто 315,69 грн (498,02 грн – 182,33 грн) не сплачених процентів.
За період з 31.07.2024 по 13.08.2024, заборгованість по процентах становить 6972,27 грн (49801,95 грн х 1% х 14 днів).
13.08.2024 ОСОБА_1 сплачено 11110,00 грн, з яких: 6972,27 грн за проценти, 2174,28 грн за комісію та 1963,45 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 47838,50 грн (49801,95 грн – 1963,45 грн).
За період з 14.08.2024 по 27.08.2024, заборгованість по процентах становить 6697,39 грн (47838,50 грн х 1% х 14 днів).
27.08.2024 ОСОБА_1 сплачено 11110,00 грн, з яких: 6697,39 грн за проценти, 2599,82 грн за комісію та 1812,79 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 46025,71 грн (47838,50 грн – 1812,79 грн).
За період з 28.08.2024 по 11.09.2024, заборгованість по процентах становить 6903,86 грн (46025,71 грн х 1% х 15 днів).
11.09.2024 ОСОБА_1 сплачено 11130,97 грн, з яких: 6903,86 грн за проценти, 775,90 грн за комісію та 3451,31 грн за тіло кредиту, тому загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 42574,40 грн (46025,71 грн – 3451,31 грн).
За період з 12.09.2024 по 14.01.2024, заборгованість по процентах становить 53218,00 грн (42574,40 грн х 1% х 125 днів).
Таким чином, заборгованість відповідача по процентах становить 89817,09 грн (3000,00 грн за період з 06.05.2024 по 19.05.2024 + 2753,07 грн за період з 20.05.2024 по 02.06.2024 + 2660,99 грн за період з 03.06.2024 по 16.06.2024 + 2927,46 грн за період з 17.06.2024 по 02.07.2024 + 2243,27 грн за період з 03.07.2024 по 15.07.2024 + 2125,09 грн за період з 16.07.2024 по 29.07.2024 + 315,69 грн за 30.07.2024 + 6972,27 грн за період з 31.07.2024 по 13.08.2024 + 6697,39 грн за період з 14.08.2024 по 27.08.2024 + 6903,86 грн за період з 28.08.2024 по 11.09.2024 + 53218,00 грн за період з 12.09.2024 по 14.01.2024).
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Бізнес позика», за період з 06.05.2024 по 14.01.2025, становить 132 391,49 грн, з яких: 42574,40 грн – заборгованість по тілу кредиту; 89817,09 грн - заборгованість по процентах.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні, шляхом збільшення суми заборгованості з 112387,70 грн до 132391,49 грн.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції застосовані норми матеріального права, шляхом неправильного тлумачення закону, а саме помилкового ототожнення поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в Кредитному договорі, внаслідок чого, суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір процентів за користування кредитними коштами які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за Кредитним договором, як і посилання, що прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 25.05.2024 включно до 20.08.2024 включно), - з 21.08.2024 включно та надалі – 1%, який набрав чинності 24.12.2023, договір укладено 06.05.2024, є необґрунтованими, оскільки висновки суду першої інстанції щодо застосування вказаних норм є правильними.
Не спростовують правильних висновків і посилання в апеляційній скарзі на лист Національного банку України №14-0004/3433 від 15.01.2024, оскільки згідно з пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-IX встановлено, що зміни до Закону, внесені на підставі Закону № 3498-IX поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом No 3498-IX, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Отже, враховуючи, що кредитний договір укладено 06.05.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, твердження, що розмір денної процентної ставки передбачений Договором № 498733-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2024 та додатковими угодами № 1, 2, не перевищують 1% - виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі – як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають задоволенню у повному обсязі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для розрахунку заборгованості за процентною ставкою, яка не перевищує 1% день, а також посилання, що комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту, тому встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки судом при визначенні розміру заборгованості враховувалась комісії при визначенні заборгованості та враховано її часткову сплату.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
При зверненні з позовною заявою ТОВ «Бізнес позика» сплачено 2422,40 грн (а.с. 11) судового збору, а при зверненні з апеляційною скаргою сплачено 3633,60 грн (а.с. 155).
Ураховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» задоволено частково на суму 132391,49 грн, що становить 92,11% (132391,49 грн х 100% / 143725,43 грн), тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2231,27 грн (2422,40 грн х 92,11%/ 100%) за розгляд справи судом першої інстанції, з урахуванням застосування судом першої інстанції положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 до стягнення судових витрат в загальному розмірі слід визначити суму 768,73 грн (3000,00 грн -2231,27 грн).
За розгляд справи судом апеляційної інстанції на користь ТОВ «Бізнес позика» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 2318,23 грн (3633,60 грн х 63,80% / 100%). 
Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року – змінити, збільшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованості з 112387,70 грн до 132391,49 грн та зменшивши стягнуті з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі з 1105,68 грн до 768,73 грн.
Поновити дію рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» за розгляд справи у суді апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 2318,23 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01.06.2026.
Головуючий Судді