521/17328/25
1-кп/521/1154/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Одеса 
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025164470000246 від 21.08.2025 року відносно:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка, Одеської області, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 31.01.2025 Приморським районним судом міста Одеси за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 20 серпня 2025 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Софії Перовської в місті Одесі, діючи з прямим умислом, з мотивів придбання та зберігання психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав шляхом знахідки, згорток з ізолюючої стрічки, всередині якого знаходився зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору загальною масою 0,861 г., яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), з кількісним вмістом PVP - 0,651 г., та залишив при собі для власного вживання, без мети збуту, тим самим почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину.
Надалі, того ж дня, приблизно о 20 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 , був помічений військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_2 , які задіяні до охорони громадського порядку у складі екіпажу «Сабур-578», на узбіччі біля будинку № 27 по вулиці Софії Петровської в місті Одесі, при виді яких, ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, раптово викинув з кишені своїх штанів зіп пакет з кристалічною речовиною білого кольору на землю.
В подальшому, 20 серпня 2025 року у період часу з 20 години 54 хвилини по 21 годину ОО хвилин, під час огляду місця події на ділянці місцевості, яка розташована на узбіччі біля будинку №27 по вулиці Софії Петровської в місті Одесі, ОСОБА_4 , добровільно вказав на зіп-пакет, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, з кількісним вмістом PVP - 0,651 г., який він викинув з кишені своїх штанів, було вилучено з поверхні землі працівниками відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті та пояснив, що знайшов згорток на дорозі під парканом біля приватного будинку. Поклав до кишені та направився додому. В цей момент під`їхала Нацгвардія та він спробував викинути згорток, але це було зафіксовано на відео. Згорток викинув в траву. Потім було викликано поліцію. У скоєному щиро кається.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.
З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченої як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за встановлених судом обставин за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, на обліку нарколога та психіатра не перебуває.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, фактично спричинені наслідки кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, та відсутність обставини, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, та враховуючи його поведінку під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення умисного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі, при цьому відсутні підстави для застосування при призначенні покарання ст. ст. 69, 75 КК України.
Також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджений, а саме 31.01.2025 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком суду, невідбуту частину покарання за попереднім вироком, із застосування вимог ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду та частково приєднавши до призначеного покарання, покарання за попереднім вироком та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України.
Оскільки суду не надано іншої інформації про стан виконання обвинуваченою покарання у вигляді пробаційного нагляду, суд, керуючись принципом тлумачення закону на користь особи (в даному випадку яка притягується до кримінальної відповідальності), презюмує, що на момент ухвалення цього вироку обвинувачений належним чином відбував покарання, призначене йому вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 (пробаційний нагляд строком на 1 рік). Відтак, строк невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду станом на 30.04.2026 становить 21 календарний день (різниця днів між датою ухвалення цього вироку та терміном завершення пробаційного нагляду) або в перерахунку на дні позбавлення волі 10 днів.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2025. 
У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення експертизи в Одеському НДЕКЦ МВС України, в загальній сумі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов по справі заявлений не був.
Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 65, 71, 72 КК України, ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 року у виді пробаційного нагляду строком, що на день постновлення вироку становить 21 день, перевести в позбавленні волі з розрахунку 2 дні пробаційного нагляду в один день позбавлення волі, тобто у 10 днів позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, у виді 1 року позбавлення волі, частково приєднати не відбуте покарання, призначене за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) днів.
До моменту набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Речові докази по справі: 
- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, з кількісним вмістом PVP – 0,651 г (квитанція №003263) – знищити;
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 5348 гривень 40 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя          ОСОБА_1