Справа №672/386/26 
Провадження №2/672/434/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року         м. Городок
Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу №672/386/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, вказавши суду, що відповідно до кредитного договору №7782874 від 03.04.2024 р. відповідачка отримала визначену суму коштів.
Однак всупереч підписаній угоді, відповідачка не виконала умови договору, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.
Ухвалою судді від 27.03.2026 було відкрито провадження у справі та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо підтвердження факту належності картки ОСОБА_1 та підтвердження факту зарахування їй коштів на платіжну картку (а.с. 42).
Представницею відповідачки 24.04.2026 було подано на адресу суду відзив, у якому остання заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні оригінали реєстру боржників, який підтверджує перехід права вимоги стосовно стягнення заборгованості з відповідачки, відсутні докази укладення кредитного договору та їх підписання позивачем та відповідачкою, відсутні докази на підтвердження того, що саме відповідачка уклала кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора, а також відсутність доказів щодо належності відповідачці номера телефону, з якого був отриманий одноразовий ідентифікатор. Крім того представниця відповідачки посилається на відсутність доказів щодо перерахування кредитних коштів відповідачці, а також вказує, що позивачем було введено в оману відповідача стосовно строку кредитування та незаконності комісії.
В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суддя розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше.
Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом об`єктивно встановлено, що 03.04.2024 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №7782874 (а.с.7-12).
Відповідно до п.1.2-1.3 Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 гривень.
Кредит надається загальним строком на 105 днів з 03.04.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 18.04.2024 (рекомендована дата платежу).
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 17.07.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).
Відповідно до п.п.1.5.1-1.5.3 Договору, Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2550.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 20700.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
З виписки з особового рахунку за кредитним договором №7782874 від 03.04.2024 р. вбачається, що загальна заборгованість відповідачки за вказаним договором не погашена та становить 25783 грн. 86 коп., яка складається з : 9166 грн. 00 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 15617 грн. 86 коп. - заборгованості за процентами, 1000 грн. 00 коп. - заборгованості по комісії. (а.с.19).
29.08.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №109-МЛ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал за плату, а ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 20-26).
Відповідно до умов вищезазначеного Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал заміняє ТОВ «Мілоан» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Мілоан» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 25783 грн. 86 коп. (а.с. 28).
Відповідачка зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди не виконала в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином...
Проте відповідачка не повернула суми позики, тим самим порушила умови договору.
У ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні в частині стягнення заборгованості з відповідачки за тілом кредиту та комісією підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості за відсотками, суддя виходить з такого.
Позивачем щоденно нараховувалися відсотки за ставкою 1,7 % у пільгові періоди з 03.04.2024 по 18.04.2024р., та з 06.05.2024 по 20.05.2024 р., та за ставкою 2,3 % у поточний період з 19.04.2024 р. по 17.07.2024 р.
Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів 1,5% (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024 включно та надалі 1%.
Договір між сторонами укладено 03 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Позивачем проценти у період з 23.04.2024 по 05.05.2024 нараховувались за ставкою 2,3%. Тобто, враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону «Про споживче кредитування» у вищевказані періоди проценти за користування нараховувалися у розмірі більшому ніж встановлений законом.
Таким чином, за період з 23 квітня 2024 року по 05 травня 2024 року проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 1,5%, а їх розмір повинен був становити 1950 грн. 00 коп. (10 000*1,5% =150 грн. 00 коп. (з 23 квітня 2024 року по 05 травня 2024 року) * 13 днів).
Отже, за періоди:
- з 03.04.2024-18.04.2024 розмір нарахованих процентів складає 2550 грн. 00 коп. (10 000*1,7% =170 грн. 00 коп. (з 03 квітня 2024 року по 18 квітня 2024 року) * 15 днів).
- з 19.04.2024 року по 22.04.2024 року розмір нарахованих процентів складає 920 грн. 00 коп. (10 000*2,3% =230 грн. 00 коп. (з 19 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року) * 4 дні).
- з 23.04.2024 р. по 05.05.2024 року розмір нарахованих процентів складає 1950 грн. 00 коп. (10 000*1,5% =150 грн. 00 коп. (з 23 квітня 2024 року по 05 травня 2024 року) * 13 днів).
- з 06.05.2024 р. по 20.05.2024 р. розмір нарахованих процентів складає 412 грн. 50 коп. (згідно відомостей про щоденні нарахування);
З 21.05.2024 р. по 17.07.2024 р. розмір нарахованих процентів складає 7442 грн. 56 коп. (згідно відомостей про щоденні нарахування).
Суддя також враховує той факт, що відповідачкою було частково погашено заборгованість за відсотками в розмірі 622 грн.
Таким чином загальний розмір заборгованості за процентами становить 12653 грн. 06 коп.
Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню.
Суддя відхиляє заперечення представниці відповідачки про те, що в матеріалах справи відсутні оригінали реєстру боржників, який підтверджує перехід права вимоги стосовно стягнення заборгованості з відповідачки, оскільки дані заперечення спростовуються наявністю в матеріалах справи копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 р., в якому чітко зазначено номер кредитного договору, ПІБ відповідачки, її ідентифікаційні дані, зокрема дата народження та ІПН тощо (а.с.28).
Суддя також відхиляє заперечення представниці відповідачки про те, що остання ніби то не укладала вказаний кредитний договір, виходячи із такого.
У вищевказаному кредитному договорі, а саме на першій його сторінці, містяться підписи відповідачки та представника ТОВ «Мілоан», виконані електронними підписоми (одноразовим ідентифікатором) - (набір цифрової комбінації) та зазначенням дати та часу його накладення (а.с.7). 
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03вересня 2015року №675-VIII (далі Закон №675-VIII).
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно із ч. 6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Ст.12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Таким чином суддя не погоджується із твердженнями представниці відповідачки про те, що остання ніби то не укладала вказані кредитні договори.
Крім того, представниця відповідачки не надала будь якого доказу на спростування того факту, що вказаний нею номер телефону НОМЕР_1 , з якого було надіслано одноразовий ідентифікатор, не належить відповідачці.
Також суддя критично ставиться до заперечень представниці відповідачки про те, що їй ніби то не були перераховані вищевказані кредитні кошти, оскільки з витребуваної судом виписки з АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що 03.04.2024 р. на банківську картку відповідачки було зараховано кошти в розмірі 10000 грн., тобто відповідно до умов вказаного кредитного договору (а.с.63).
Суддею також береться до уваги той факт, що відповідачкою частково було погашено заборгованість за кредитним договором. Зокрема відповідачкою 05.05.2024 р. було частково погашено заборгованість за кредитом, що свідчить про визнання відповідачкою факту укладення кредитного договору та отримання нею кредитних коштів.
Щодо тверджень представниці відповідачки щодо нібито введення в оману ОСОБА_1 стосовно строку кредитування та незаконної комісії, то дані заперечення спростовуються умовами договору, з якими була ознайомлена відповідачка, зокрема щодо наявності пільгового періоду у строк 15 днів та поточного періоду у строк 90 днів, а також нарахування комісії в сумі 1000 грн. У разі якщо відповідачку не влаштовувало нарахування комісії за видачу кредиту, остання могла відмовитися від укладення вказаного кредитного договору.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суддя прийшов до такого висновку.
Так до матеріалів справи представником позивача долучено копію платіжної інструкції про сплату судового збору в розмірі 2662 грн. 40 коп. 
Крім того представник позивача просить стягнути із відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).
Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 88,5 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 2356 грн. 22 коп. - судового збору та 7080 грн. 00 коп. - витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суддя
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) суму заборгованості в розмірі 22819 грн. 06 коп. (двадцять дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять грн. 06 коп.), яка складається з 9166 грн. 00 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 12653 грн. 06 коп. - заборгованості за процентами, 1000 грн. 00 коп. - заборгованості по комісії
В задоволені решти позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) судовий збір в сумі - 2356 грн. 22 коп. (дві тисячі триста п`ятдесят шість грн. 22 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) витрати на правничу допомогу в сумі - 7080 грн. 00 коп. (сім тисяч вісімдесят гривень 00 коп.)
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236), 79029, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.. 28, м. Львів).
Відповідачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), паспорт громадянина України НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представниця відповідачки: адвокат Тисячник Рузанна Робертівна, 69005, бульвар Центральний, буд.8/53, м. Запоріжжя.

Суддя: