Справа № 570/1698/26 
Номер провадження 2/570/1750/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:
судді Гнатущенко Ю.В. 
з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,
позивачки ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про збільшення розміру аліментів, -
в с т а н о в и в :
06.04.2026 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить змінити розмір аліментів і спосіб, визначений рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17.06.2021 про збільшення розміру аліментів; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що у неї з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17.06.2021 її позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів було задоволено; збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.04.2014 р. у справі №570/795/14-ц та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.
На даний час встановлений судом розмір аліментів не забезпечує належного рівня утримання дитини та не відповідає фактичним потребам сина. Відповідач має стабільний дохід, однак добровільно додаткової матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для утримання сина з урахуванням збільшення його вікових потреб, та зростання витрат з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка наводить положення ч.1 ст.3, ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182-184, 192 СК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постанову Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі №581/638/17-ц, ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та вказує, що 2000 грн. аліментів щомісячно, є недостатнім для утримання сина та забезпечення його належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, у свою чергу тягне за собою постійне зростання витрат, зокрема з боку матері, з якою проживає дитина, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду, лікування та відпочинку, є загальновідомим та не потребують доказування, однак додає до суду чеки, які підтверджують витрати на дитину на його лікування.
Ухвалою суду від 13.04.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників.
У відзиві вх. ЕП-2817 від 06.05.2026 відповідач ОСОБА_4 заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає доводи позивачки необґрунтованими з огляду на те, що йому встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК та посвідченням. Його стан здоров`я обмежує його трудові можливості та потребує додаткових витрат на лікування. На даний час він зареєстрований як ФОП. Його дохід не є постійним, що робить стягнення аліментів у частці від доходу 1/4, як просить позивачка, неможливим для стабільного виконання. Просить суд встановити аліменти у твердій грошовій сумі, що не перевищує 3000 грн. на місяць, а не у частці від доходу.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона прцює в ТОВ «Одек» та на даний час перебуває у декретній відпустці, її дохід складає 850 грн. щомісяця; вона має у власності транспортний засіб «Шкода», (яким фактично користується її брат, який на даний час служить в ЗСУ), іншого нерухомого та рухомого майна у власності не має; має ще на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та хворіючу матір. Пояснює, що син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворіє, переніс кілька складних медичних оперативних втручань, за станом здоров`я потребує постійного оздоровлення та відповідного лікування, що відповідно потребує коштів. В дитини стрімко падає зір. Відповідач, крім аліментів, іншої участі в утриманні сина не бере. Заборгованості по аліментах немає. Просить не брати до уваги квитанції на купівлю нею для сина комп`ютерної техніки, однак пояснює, що усі інші чеки на купівлю ліків та витрати на оздоровлення сина мають значення, оскільки вони свідчать про життєву необхідність для дитини і вона звертається до суду із вказаним позовом аби вижити дитині, бо самостійно вона не має можливості на належному рівні утримувати сина, а стягуваний розмір аліментів є недостатнім для його нормального розвитку.
Відповідач у судовому засіданні, визнаючи свій обов`язок утримувати сина, позовні вимоги заперечив, просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. Пояснює, що він протягом останніх п`ятнадцяти років має третю групу інвалідності, потребує лікування та оздоровлення, на ліки витрачає близько 2500-3000 грн. щомісячно. Він зареєстрований як ФОП продавець в магазині, рід діяльності продаж товарів різнобічного призначення, його дохід в місяць складає близько 10000 грн., з яких 3700 грн. пенсія по інвалідності. Заперечує проти долучених позивачкою квитанцій на купівлю оргтехніки для сина, оскільки це не відноситься до предмету спору. Вказує, що має на утриманні матір, яка живе окремо від нього. Має у власності будинок та автомобіль. 
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25.06.2010 р. виконкомом Бернівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис про народження №06 від 25.06.2010 р.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у рішенні від 17.06.2021 у справі №570/5164/20 збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.04.2014 у справі №570/795/14-ц та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей183,184 СК України.
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, від 19 лютого 2025 року у справі № 367/10126/19.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у Постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.12,81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачу ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 21.03.2025 р., термін дії якої до 31.01.2028 р. Відповідач пояснює, що вказана група інвалідності йому встановлена ще п`ятнадцять років назад, встановлення якої відповідно продовжується з певною періодичністю. Відповідач долучає розрахункові документи на купівлю ліків, виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 24.03.2025 р., 6.06.2025 р., 08.09.2025 р., 11.12.2025 р., квитанції до прибуткового касового ордеру ТОВ "Санатоорій "Поділля", натомість він є особою працездатного віку, а встановлена йому ІІІ група інвалідності не передбачає непрацездатності, з огляду на що він не позбавлений можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати змогу надавати матеріальне утримання своєму неповнолітньому сину ОСОБА_6 . Доказів того, що він неспроможний працювати у зв`язку зі станом здоров`я, не надано, оскільки ІІІ група інвалідності не встановлює обмежень для її носія щодо працездатності.
Тому суд уважає, що відповідач спроможний належним чином виконувати свій обов`язок забезпечувати свою неповнолітню дитину.
Доказів наявності у відповідача інших утриманців, окрім неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять.
Відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
Жодних доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, про надання відповідачем додатково, окрім стягнутих рішенням суду аліментів, матеріального забезпечення дитини, матеріали справи не містять.
Сторонами по справі не надано доказів про їх доходи.
Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Тобто, якщо у платника аліментів відсутні доходи і він не працює, розмір аліментів буде обраховуватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень.
Як встановлено у частині 2 статті 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Присудження аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на одну дитину відповідатиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів, та сприятиме забезпеченню належного матеріального утримання дитини відповідного віку.
При цьому суд також враховує інтереси дитини, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що, на думку суду, буде забезпечувати її нормальний духовний та фізичний розвиток.
За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той час ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду із зазначеним позовом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, який станом на час звернення позивачки із вказаним позовом до суду становить 1331 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про збільшення розміру аліментів - задоволити повністю. 
Змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рівненськогорайонного суду Рівненської області від 17.06.2021 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у справі №570/5164/20.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП  НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання:          АДРЕСА_1 .
Відповідач  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП  НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання:         АДРЕСА_2 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.