ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/949/26 Справа № 180/103/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тананайська Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 
якого визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови 14 січня 2026 року о 13-14 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Нікопольська, 1, в м.Марганець маючи ознаки алкогольного спяніння – запах алкоголю з порожнини рота, млява мов, почервоніння обличчя, однак відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, вчинивши повторно протягом року правопорушення, що було зафіксовано на відео реєстратор та нагрудні камери, чим порушив вимоги п. 2.1 «А», 2.5 ПДР. Постановою суду від 26 січня 2026 року було об`єднано в одне провадження матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 5 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП
Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст.. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років та безоплатного вилучення транспортного засобу.
Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржив постанову в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова э незаконною з огляду на порушення процесуальних норм, оскільки розгляд справи позбавив останнього можливості реалізувати своїх права, передбачені ст. 268 КУпАП. Зазначає, що докази відео фіксації доданого до протоколу є неналежними, оскільки з низ не видно, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та сам відеозапис не є безперервним. Вважає, що справа підлягає закриттю, з підстав того, що єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення, до якого не додано інших належних та допустимих доказів вчинення даного правопорушення. Просить постанову скасувати, провадження закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про закриття провадження, оскільки останній проходить військову службу за контрактом.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за фактом подій 14.01.2026 року передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Згідно частини другій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно частини третій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно частини четвертій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно частини п`ятій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Так, факт вчинення адміністративних правопорушень та винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 994961 від 14.01.2026 року, 14.01.2026 року о 13:14 год.  ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нікопольська, 1, в м. Марганець маючи ознаки алкогольного спяніння – запах алкоголю з порожнини рота, млява мов, почервоніння обличчя, однак відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України. 
Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 994962 від 14.01.2026 року, 14.01.2026 року о 13:14 год.  ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нікопольська, 1, в м. Марганець будучи позбавленим права керування транспортними засобами, вчинивши повторно протягом року правопорушення, що було зафіксовано на відео реєстратор та нагрудні камери, чим порушив вимоги п. 2.1 «А».
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 14.01.2026 року, згідно якого гр. ОСОБА_1 було направлено до Томаківської КП «МЦМЛ`ММР» з ознаками алкогольного. Від проходження огляду гр. ОСОБА_1 відмовився.
Копією постанови серія БАД № 870947 від 25.05.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Довідкою з інформаційно-телекомунікаційної системи інформаційного порталу НПУ, згідно якої, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
Довідкою з інформаційно-телекомунікаційної системи інформаційного порталу НПУ, згідно якої ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того на підставі ст. 251, ст. 280 КУпАП судом апеляційної інстанції у судовому засіданні досліджено інші наявні докази по справі, а саме Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння від огляду відмовився.
Диском з файлами відеозапису з бодікамери, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції, які під час спілкування з водієм ОСОБА_1 виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння. На закону вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився. Ознайомлено зі складеними матеріалами про вчинення адміністративних правопорушень.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу, відповідно до санкції ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вірно застосував вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП та остаточно визначив остаточне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні та мав можливість реалізувати свої права..
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 працівниками поліції був ознайомлений зі складеними протоколами про адміністративні правопорушення, та був повідомлений про дату час та місце розгляду складених відносно нього протоколів.
Відповідно до вимог Конвенції про захист прав і свобод людини розгляд справи повинен відбутися в розумний строк, тривалість якого залежить від складності справи, загальної сукупності доказів, які необхідно дослідити, процесуальної поведінки учасників судового розгляду та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших обставин.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях апелянта не вбачається.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Усі доводи апеляційної скарги про невідповідність фактичних обставин справи, а саме: відсутність доказів факту керування транспортним засобом, твердження про безпідставну, відсутність доказів окім протоколу про адміністративне правопорушення — є безпідставними й повністю спростовуються наявними матеріалами справи, а саме: направленням на огляд щодо стану наркотичного сп`яніння та відеозаписами з бодікамер працівників поліції, які спростовують усі зазначені доводи апелянта.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є неповним та не відображає всіх обставин події.
Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Закриття адміністративного провадження за статтею 130 КУпАП у зв`язку з проходженням військової служби не є автоматичним. Військовослужбовці несуть відповідальність на загальних підставах.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя