ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	Львів	Справа № 380/13466/25 пров. № А/857/19676/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року у справі № 380/13466/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Шептицького районного відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалила суддя Качур Р.П. у м. Львові в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі також – ГУ НП, відповідач-1), Шептицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі також – РВП ГУ НП, відповідач-2), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії ГУ НП, РВП ГУ НП щодо утримання транспортного засобу «Volkswagen Pasat», 2017 р.в., VIN: НОМЕР_1 , н.з. (країни походження) НОМЕР_2 , чорного кольору;
- зобов`язати відповідачів повернути позивачу транспортний засіб «Volkswagen Pasat» 2017 р.в., VIN: НОМЕР_1 , н.з. (країни походження) НОМЕР_2 , чорного кольору. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, оскільки вважає його незаконним, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що відповідач-2 утримує транспортний засіб без будь-якої передбаченої законом підстави, оскільки відомості про відкриття кримінального провадження та вирішення питання про арешт вказаного транспортного засобу відсутні.
У відповідь на подану апеляційну скаргу відповідач-1 подав відзив, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідач-2 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового щодо отриманої та зареєстрованої заяви за ЄО № 4579 про те, що працівником сервісного центру МВС № 4646 повідомлено про перебування вказаного транспортного засобу у розшуку у базі «Інтерпол» відповідно до результатів перевірки за Єдиним державним реєстром МВС.
Згідно відібраних пояснень інспектором ВРПП Червоноградського РВП у ОСОБА_1 слідує, що авто купили у Литві 25.01.2024. Договір купівлі-продажу між позивачем та громадянином України ОСОБА_2 (її рідним братом). При купівлі авто у Литві було здійснено процедуру розмитнення у м. Каунас Після цього зробили копії номерних знаків, а оригінали повернули ОСОБА_2 , а він направив їх поштою власнику, у якого купував авто. Після перетину польсько-українського кордону і сплати митних зборів і платежів, проводивши процедуру реєстрації та зняття з транзитних номерних знаків, дізналися що авто в розшуку.
З пояснень адміністратора сервісного центру МВС, який здійснив виклик на 102, слідує, що під час реєстрації автомобіля при перевірці в базі даних Інтерпол виявлено позитивний результат, про що ним повідомлено працівників поліції.
Відповідачем 23.05.2024 складено Акт огляду транспортного засобу з якого слідує, що в присутності свідків здійснено огляд транспортного засобу та тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
Листом від 11.06.2024 № 9231/61/01/16-24 Червоноградський районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Львівській області звернувся до начальника сектора міжнародного співробітництва ГУНП із запитом про те чи країна ініціатор розшуку буде розпочинати процедуру повернення транспортного засобу Volkswagen Pasat 2017 року випуску.
У відповіді № 615/33/М-2024 від 14.06.2024 на лист вказано, що станом на 12.06.2024 вказаний автомобіль перебуває в обліках Генерального секретаріату Інтерпол як викрадений. Країна ініціатор – Норвегія. Дата крадіжки 12.01.2024. Дата внесення в обліки 13.03.2024. Також повідомлено про те, що сектором міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП скеровано запит країні ініціатору для встановлення актуальності розшуку та подальших намірів законного власника щодо повернення вказаного транспортного засобу.
Листом від 15.05.2025 № 78584-2025 Шептицький районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Львівській області звернувся до начальника сектора міжнародного співробітництва ГУНП із повторним запитом про встановлення актуальності розшуку та подальших намірів законного власника щодо повернення автомобіля.
У відповіді на вказаний лист сектор міжнародного співробітництва ГУНП вказав, запит країні ініціатору скеровано, при отриманні відповіді – від НЦБ Інтерполу Норвегії повідомлять негайно.
Позивач вважає, що оскільки транспортний засіб перебуває на спеціальному майданчику не на підставі ухвал слідчого судді та процесуальних документів органів досудового розслідування, а лише на підставі Акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.05.2024, дії відповідачів є протиправними, тому звернулася з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були дотримані усі вимоги законодавства та відповідно посадові особи відповідача діяли в межах та на підставі чинних норм законодавства, а тому доводи позивача про незаконне утримання транспортного засобу на спеціальному майданчику, поміщення на який відбулося у поза процесуальний спосіб, є безпідставними.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, судова колегія керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.
Приписами статті 2 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі також - Закон № 580-VIII) визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Основні повноваження поліції визначені у статті 23 Закону № 580-VIII, згідно пунктів 3, 5, 25, 42, 44 частини першої якої поліція відповідно до покладених на неї завдань, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; виконує в межах компетенції запити органів правопорядку (правоохоронних органів) інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до закону та міжнародних договорів України; здійснює представництво та забезпечує виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі та виступає як Національне центральне бюро Інтерполу; організовує взаємодію правоохоронних та інших державних органів України з Міжнародною організацією кримінальної поліції - Інтерполом, Європейським поліцейським офісом (Європолом), а також компетентними органами інших держав з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу.
Як вбачається із матеріалів справи, 23.05.2024 черговою частиною отримано рапорт старшого інспектора-чергового щодо отриманої і зареєстрованої заяви за ЄО № 4579 про те, що працівником сервісного центру МВС № 4646 повідомлено про перебування транспортного засобу у розшуку у базі «Інтерпол» відповідно до результатів перевірки за Єдиним державним реєстром МВС. В подальшому, нарядом поліції, який здійснював виїзд за вказаним повідомленням на лінії « 102» опитано ОСОБА_1 та адміністратора сервісного центру МВС, який і здійснив виклик, складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у присутності свідків та вилучено транспортний засіб для подальшого зберігання.
Надаючи оцінку зазначеним діям відповідача, судова колегія перш за все звертає увагу на те, що єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388.
Положеннями пункту 15 цього Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державному Реєстрі атестованих судових експертів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, банку даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірки відомостей про обмеження відчуження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (крім внутрішньо переміщених осіб, інформація щодо яких підтверджується даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб), відомостей про особу, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, відповідних базах даних та державних реєстрах щодо осіб, які перебувають у розшуку, перевірки дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей, дійсності сертифіката відповідності за Державним реєстром сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстром виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником, документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання відомостей щодо митного оформлення транспортних засобів, а також установлення відповідності конструкції вимогам правил та нормативів шляхом отримання відповідних відомостей із таких баз даних і реєстрів. За результатами таких перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться відповідний напис про їх проведення, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) і дати (крім випадків подання заяви в електронній формі через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія).
Чітку послідовність дій та механізм взаємодії поліцейських у разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу (далі - Інтерпол), та/або таких, інформація про які отримана органами (підрозділами) Національної поліції України під час здійснення службової діяльності та місцезнаходження яких невідоме, визначає Порядок дій органів (підрозділів) Національної поліції в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, затверджений Наказом МВС України від 02.10.2018 № 808 (далі також – Порядок № 808).
Положеннями пункту 6 Порядку № 808 встановлено, що у разі виявлення транспортного засобу, щодо якого в банках даних є інформація як про викрадений, поліцейський:
- затримує транспортний засіб в установленому законодавством порядку та вживає заходів щодо встановлення особи водія та осіб, які знаходяться в транспортному засобі;
- про факт виявлення транспортного засобу інформує за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» та доповідає керівнику територіального органу (підрозділу) рапортом, який надалі реєструє в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події згідно з вимогами Інструкції.
Чергова служба підрозділу поліції:
- надсилає електронне повідомлення про виявлення зазначеного транспортного засобу з інформацією про транспортний засіб та про всіх осіб, які знаходяться в транспортному засобі, на адресу електронної пошти або факсимільним зв`язком уповноваженому підрозділу та черговій службі територіального органу (підрозділу) поліції, у межах територіальної юрисдикції якого виявлено транспортний засіб;
- реєструє факт виявлення транспортного засобу в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події згідно з вимогами Інструкції.
Територіальний орган (підрозділ) поліції:
- приймає та реєструє інформацію про викрадений транспортний засіб у порядку, визначеному Інструкцією;
- негайно направляє на місце події слідчо-оперативну групу для проведення огляду та тимчасового вилучення транспортного засобу;
- забезпечує збереження транспортного засобу відповідно до вимог законодавства.
Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 (далі також - Порядок № 1102), приписами пункту 2-1 передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
Приписами пункту 4 Порядку № 1102 передбачено, що у разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
У разі тимчасового затримання транспортного засобу шляхом його блокування в акті вказується розташування місця його блокування, а у разі доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку також додатково зазначаються:
- найменування, місцезнаходження та номер телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, номерний знак евакуатора;
- найменування, місцезнаходження та номер телефону підприємства, установи або організації, які прийняли транспортний засіб для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку;
- адреса місця зберігання транспортного засобу;
- посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.
У разі прийняття рішення про доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складається в присутності особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання проводиться без присутності понятих.
Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписує поліцейський, який прийняв рішення про таке затримання, а в разі доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку - також особа, яка виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, а якщо фіксація обставин тимчасового затримання транспортного засобу не здійснювалася в режимі фотозйомки (відеозапису), - підписують також два понятих.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства права в контексті правовідносин, які склались у даній справі, судова колегія вважає, що в даному випадку відповідачем були дотримані усі вимоги законодавства та відповідно посадові особи відповідача діяла в межах та на підставі чинних норм законодавства.
Щодо посилання позивача на відсутність ухвали слідчого судді та процесуальних документів органу досудового розслідування як підстави для утримання транспортного засобу на спеціальному майданчику, то колегія суддів зазначає, що листом територіального підрозділу № 4579В/61/01/16-24 від 30.05.2024 позивача повідомлено про те, що кримінальне провадження по даному факту не реєструвалось, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. Оскільки транспортний засіб позивача не був вилучений з підстав і в порядку, установленому статтями 167-168 КПК України, зокрема у зв`язку з тим, що він є предметом кримінального правопорушення, то в даному випадку норми КПК України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Водночас, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана оцінка.
Інших доводів на підтвердження протиправності дій чи бездіяльності відповідачів позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року у справі № 380/13466/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк