Справа №295/2459/26
Категорія 69
2/295/2573/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 – адвокатом Чайківською Наталією Миколаївною, до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, 
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Адвокат Чайківська Н.М. звернулась з позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.08.2023 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини від заробітку відповідача до частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтований тим, що у шлюбі сторін народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу сини проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.
Адвокат Чайківська Н.М. вказує, що згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.08.2023 затверджена мирова угода, укладена між сторонам, відповідно до якої з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини та на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі - 5 000,00 грн щомісячно до досягнення ним 23-річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. 
В позові зазначено, що повнолітній син ОСОБА_6 відрахований з навчального закладу, після того як відповідач був повідомлений про відрахування сина, він перестав сплачувати аліменти на його утримання, останній платіж відбувся 19.10.2025.
Представник позивача посилається на те, що на теперішній час відповідач сплачує аліменти лише на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, він припинив сплачувати аліменти на другу дитину, що свідчить про те, що його фінансове становище покращилося, що є підставою для зміни розміру аліментів на утримання сина в сторону збільшення.
Адвокат Чайківська Н.М. також зазначає, що позивачка разом із синами вимушена винаймати окреме житло для проживання, оскільки спільне проживання з відповідачем неможливе, відповідач вигнав дружину з дітьми з дому у березні 2023 року, що погіршило матеріальне становище отримувача аліментів.
Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина не здатний забезпечити на теперішній час його належне утримання, враховуючи зростання цін та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому позивач вважає, що існують правові підстави для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина.
Адвокат в позові звертає увагу на недостатній рівень заробітку ОСОБА_1 , який не може забезпечити необхідний рівень життя дня дитини, натомість ОСОБА_2 інших утриманців немає, проходить службу в Збройних Силах України, має стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

ІІ. Процедура і позиції сторін
Відповідно до ухвали суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; задоволено клопотання адвоката Чайківської Н.М., витребувано з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області відомості про доходи відповідача за період з 01.01.2025 по час надання відповіді.
19.03.2026 на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2026 з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області надійшли документи, які витребовував суд (а.с. 36-38).
19.03.2026 представник відповідача - адвокат Єсін П.С. направив відзив на позовну заяву (а. с. 42-47), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. Заперечення проти позову обгрунтовані тим, що батько не заперечує свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, враховуючи суму аліментів, яка стягується щомісяця, відповідач вважає її цілком достатньою для утримання дитини.
Адвокат Єсін П.С. звертає увагу, що старший син сторін ОСОБА_4 був відрахований з навчального закладу 09.07.2025 за невиконання індивідуальної програми, відповідач в добровільному порядку сплачував аліменти на його утримання до жовтня 2025. Крім того, на цей час старший син працевлаштований, отримує заробітну плату.
Щодо тверджень позивача про необхідність орендувати житло та сплачувати кошти за нього, відповідач стверджує, що на теперішній момент позивач проживає з іншим чоловіком, необхідність найму житла є її особистим бажанням, а не вимушеною мірою. 
У відзиві на позов вказано, що до позовної заяви не долучені докази понесених ОСОБА_1 витрат на оренду квартири, а також, докази доходів позивачки, враховуючи рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей.
Представник відповідача зазначив, що твердження ОСОБА_1 про покращення його матеріального становища є припущеннями, які не підтверджені належними і допустимими доказами, а відтак не можуть бути враховані судом при визначенні матеріального стану відповідача. Адвокат Єсін П.С. просив врахувати, що з 01.01.2026 грошове забезпечення ОСОБА_2 зменшилось, він проходить військову службу безпосередньо в зоні бойових дій, що вимагає додаткових витрат власних коштів задля забезпечення безпеки свого життя, побутових потреб та проходження реабілітації, враховуючи характер служби відповідача.

27.03.2026 адвокат Чайківська Н.М. направила відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 56-58), в якій вказала, що наведені у відзиві на позов обставини не відповідають дійсності. Зауважила, що у відзиві вказано, що відповідач добровільно до жовтня 2025 року сплачував аліменти на утримання повнолітнього сина, однак повідомлення про припинення навчання старшим сином він отримав від позивача в жовтні 2025 року, а відтак посилання на добровільність утримання сина ОСОБА_8 є безпідставним.
Представник позивача стверджує, що від дня затвердження мирової угоди між сторонами багаторазово зросли ціни на всі товари та послуги, комунальні послуги, витрати на утримання дитини зростають із кожним днем, позивачу важко самостійно забезпечити неповнолітнього сина всім необхідним, в свою чергу відповідач добровільно матеріальної допомоги, окрім аліментів, на утримання неповнолітнього сина не надає взагалі.
Адвокат Чайківська Н.М. просила врахувати, що з віком потреби дитини зростають, син проживає з матір`ю, а тому весь тягар по його щоденному утриманню та забезпеченню лежить саме на позивачці. Натомість відповідачем не надано будь-яких доказів неналежного (погіршення) матеріального стану, незадовільного стану його здоров`я.

Згідно з ухвалою суду від 30.03.2026 задоволено клопотання адвоката Єсіна П.С., витребуватно з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області відомості про доходи ОСОБА_1 за 2025 рік.
14.04.2026 на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2026 з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області надійшли документи, які витребовував суд (а. с. 68-71).
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується змістом копій свідоцтв про народження (а. с. 10, 11). Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2024 шлюб між сторонами розірваний (а. с. 14).
Згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.08.2023 затверджено мирову угоду, укладену 07.08.2023 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , третьою особою – ОСОБА_4 , на таких умовах: ОСОБА_2 визнає позовні вимоги про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини; в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сторони дійшли згоди про визначення суми аліментів в твердій грошовій сумі – 5 000,00 грн щомісячно до досягнення ним 23-річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. В разі, якщо ОСОБА_6 припинить навчання по своїй волі або буде примусово відрахований за рішенням навчального закладу, ОСОБА_2 залишає за собою право на власний розсуд припинення виплати визначеної суми аліментів повністю або частково. ОСОБА_1 бере на себе обов`язок повідомити ОСОБА_2 рекомендованим листом про факт припинення навчання ОСОБА_9 у будь-яких випадках, незалежно від причин припинення навчання, в той самий місяць, в якому таке припинення відбулось (а. с. 15-17).
Зі змісту довідки Державного університету «Житомирська політехніка» №44-05.02.-19/399 від 26.08.2025 вбачається, що ОСОБА_4 з 01.09.2022 навчався в Державному університеті «Житомирська політехніка» та 09.07.2025 відрахований за невиконання індивідуального навчального плану (а. с. 18).
01.09.2025 ОСОБА_2 отримав повідомлення про припинення навчання сина, яке надіслане засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 (а. с. 19-20).
Зі змісту виписки по банківському рахунку ОСОБА_4 вбачається, що 19.10.2025 здійснена сплата аліментів за жовтень 2025 від ОСОБА_2 . Також зі змісту цієї виписки вбачається, що 30.09.2025 і 31.10.2025 на карту отримувача зарахована заробітна плата з ТД "Метавсесвіт" в розмірі по 12320,00 грн (а .с. 21-22).

ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та оцінка суду
В статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
За правилами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.
В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України  розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.
У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Отже, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів суду необхідно з`ясувати, чи змінилось матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. 
Позивач, в разі звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, повинен довести поліпшення матеріального стану платника аліментів, те, що розмір витрат на утримання дитини значно збільшився, і встановлений розмір аліментів не повною мірою забезпечує потреби дитини тощо.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового рішення, є те, що аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача не здатні забезпечити витрати на утримання дитини, змінився її матеріальний стан та можливість утримувати дитину, вона вимушена винаймати житло, натомість матеріальний стан відповідача покращився у зв`язку з тим, що відповідач припинив виплати аліментів на повнолітнього сина.

Дослідивши письмові докази, надані сторонами, встановивши на їх підставі фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до відомостей з Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області дохід ОСОБА_2 за 2025 рік складається з виплат військовослужбовця і становить: за січень - 68901,27 грн, за лютий - 89614,66 грн, за березень - 92840,47 грн, за квітень - 99292,09 грн, за травень – 92840,47 грн, за червень - 97679,18 грн, за липень - 74507,13 грн, за серпень – 42973,70 грн та соціальні виплати 1000,00 грн, за вересень – 91360,80 грн, за жовтень - 92973,70 грн, за листопад 92973,70 грн, за грудень -146972,40 грн, за січень 2026 – 78424,66 грн (а. с. 37-38). 
Отже, з наведеного суд робить висновок, що матеріальне становище платника аліментів суттєво не змінилось. 
На перерконання суду, припинення зобов`язання зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина не є підставою, яка вказує на покращення матеріального становища відповідача і не є достатньою самостійною підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини. 

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.
Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до від 6 до 18 років у 2026 році становить 3 512,00 грн, саме цей показник впливає на розмір державних допомог, соціальних виплат, аліментів та податкових пільг для батьків.
Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Визначальними, при цьому, є інтереси дитини, які, втім, повинні забезпечуватися відповідно до закону, з урахуванням обставин, що мають значення, в тому числі, з урахуванням і дотриманням законних прав та інтересів як отримувача аліментів, так і їх платника.
Згідно з довідкою начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №23180 від 17.03.2026 вбачається, що ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 перераховано в 2025 році: в січні - 13826,65 грн, лютому - 14714,68 грн, в березні – 15224,36 грн, в квітні – 16335,98 грн, в травні - 15244,36 грн, в червні – 16063,07 грн, в липні - 12242,37, в серпні – 7056,26 грн, в вересні – 15001,40 грн, в жовтні - 15266,23 грн, в листопаді – 15266,23 грн, в грудні – 17098,41 грн; в 2026 році: в січні - 12877,29, в лютому - 6853,76 грн (а. с.4 9).
Таким чином, зі змісту довідки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 вбачається, що їх розмір на місяць є значно більшим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку у 2026 році та цілком достатнім для утримання однієї 15- річної дитини. 

Крім того, відповідно до відомостей Головного управління Державної податкової служби України в Житомирській області дохід ОСОБА_1 за 2025 рік складається з виплат військовослужбовця і становив: за січень – 32519,86 грн, за лютий - 30956,54 грн, за березень - 38214,60 грн та інших доходів - 64,94 грн, за квітень - 34827,50 грн та додаткового блага – 60,02 грн, за травень – 45214,60 грн, за червень - 38698,47 грн, за липнь - 38214,60 грн, за серпень – 69275,89 грн, за вересень – 34299,89 грн, за жовтень - 44654,73 грн, за листопад -45912,79 грн, за грудень - 46429,01 грн (а. с. 69-70).
Враховуючи рівність обов`язку батьків з утримання спільних дітей, суд бере до уваги, що позивач працевлаштована, має стабільний дохід, достатній рівень матеріального забезпечення, яке не погіршилось.
Отже, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що позивач має недостатній рівень заробітку, оскільки він є вищим, ніж середній статистичний показник по Житомирській області за даними Міністерства фінансів України, який у грудні сягнув максимальної позначки 24767, 00 грн. 

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, обов`язок доказування покладено саме на сторону, яка заявляє відповідні вимоги, а суд лише сприяє сторонам у забезпеченні здійснення їх прав.

Разом з тим, адвокат Чайківська Н.М. до справи не надала докази, які свідчать про те, що аліменти у зазначеному розмірі не узгоджуються з вимогами закону, не відповідають інтересам дитини, порушують законні інтереси отримувача аліментів. 
В матеріалах справи відсутні докази, що такий розмір аліментів не забезпечує реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та порушує правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.
Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних для збільшення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, ухвалює рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів.
Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи.
Саме лише посилання позивачки на те, що розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, як і посилання на необхідність у збільшенні розміру аліментів, визначених за рішенням суду у зв`язку із збільшенням її вікових потреб та матеріальних витрат не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів.
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
За встановлених судом обставин, суд вважає, що позивач не довела, що потреби на дитину є вищими, ніж розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина, не довела розмір щомісячних витрат на утримання неповнолітнього сина, з чого вони складаються і які витрати на дитину потребують збільшення аліментів, які сплачує відповідач. Абстрактне посилання на збільшення цін і зростання потреб дитини не може бути взято судом до уваги, оскільки є лише припущенням і як зазначено не підтверджено доказами, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України ).
З приводу зростання цін, то суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при нарахуванні грошового забезпечення військовослужбовця за наявності для цього правових підстав згідно із законом повинна проводитися його індексація для компенсації подорожчання цін на споживчі товари і послуги (ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів громадян"), а відтак при стягненні аліментів з такого грошового забезпечення відповідно враховується нарахована індексація. 
Суд не бере до уваги доводи адвоката Чайківської Н.М. про погіршення матеріального становища ОСОБА_1 у зв`язку з необхідністю винаймати житло, оскільки матеріали справи не містять доказів понесених ОСОБА_1 витрат на оренду житла. 
Не можуть бути взяті до уваги посилання позивачки на те, що відповідач вигнав її з помешкання, в якому вони проживали, у зв`язку з чим вона вимушена винаймати житло, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору, сторони разом не проживають, шлюб між ними розірваний, кожен з колишнього подружжя має особисте життя, а відтак цілком очевидно, що вони проживають за різними адресами.
Також суд визнає неспроможними доводи адвоката Чайківської Н.М. про незначну за розміром участь батька у матеріальному забезпеченні дитини, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Розмір аліментів, які щомісячно сплачується відповідачем на утримання неповнолітнього сина, становить близько 16000,00 грн, що не може вважатися незначним, позаяк майже вдвічі перевищує навіть розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законодавчо на 2026 рік.

При цьому, суд визнає обгрунтованими доводи представника відповідача про те, що відповідач, будучи діючим військовослужбовцем, який тривалий час перебуває в зоні бойових дій, що вбачається з розміру його грошового забезпечення, потребує витрат на забезпечення особистих, в тому числі побутових потреб, лікування та проходження реабілітацій, що є цілком очевидним, і на переконання суду не потребує додаткового доказування відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України. 

Щодо доводів представника позивача про те, що стороні позивача не були надіслані додатки, долучені до відзиву на позовну заяву, то слід зазначити, що до відзиву долучені копія довідки з місця навчання повнолітнього сина, яка була надана і представником при поданні позову, тобто наявна у сторони позивача; копія довідки з виконавчої служби про розмір аліментів, які щомісячно сплачуються на утримання неповнолітнього сина, про розмір яких позивач обізнана, оскільки є їх отримувачем, а також документи, які підтверджують повноваження адвоката відповідача, які подані лише для суду, оскільки не є доказами в розумінні ЦПК України.
Зі змісту опису цінного листа про здійснення поштового відправлення, який долучений до відзиву на позовну заяву, вбачається, що стороні позивача надісланий відзив на позовну заяву на 6 аркушах, долучений до позовної заяви відзив складається з 5 аркушів і відповідно був направлений ще один аркуш, цілком вірогідно копія довідки з виконавчої служби, інші документи направленню не підлягали, а відтак суд вважає, що відповідачем виконаний обов`язок з надсилання протилежній стороні відзиву на позовну заяву та долучених до нього документів, підстави для застосування наслідків, передбачених в ч. 9 ст. 83 ЦПК України, - відсутні. 

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що враховуючи рівність обов`язку батьків з утримання неповнолітньої дитини, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання однієї дитини, який є цілком достатнім, беручи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджено поліпшення матеріального становища відповідача, погіршення матеріального становища позивачки, з урахуванням фінансових спроможностей сторін, правові підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , відсутні, стороною позивачане доведено існування обставин, передбачених в ст. 182, 192 СК України, які за відповідних умов могли б слугувати підставами для збільшення розміру присуджених раніше аліментів на утримання сина, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Представник позивача: адвокат Чайківська Наталія Миколаївна, робоча адреса: АДРЕСА_3 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник відповідача: адвокат Єсін Павло Сергійович, робоча адреса: м. Житомир, вул. Басейна, 2а, офіс 5.

Суддя О.В. Стрілецька