Справа № 686/7032/26
Провадження № 2/686/6090/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2026 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,
секретаря судового засідання Сікори Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 
про розірвання шлюбу та стягнення аліментів
встановив:
В березні 2026 року позивач звернулася із заявою до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем з 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів).
Представник позивачки, позивачка судовому засіданні позов підтримали, та просили шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти.
Представниця відповідача в судовому засіданні не заперечує щодо розірвання шлюбу, щодо стягнення аліментів, позов визнала частково та просить визначити стягнення аліментів розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів відповідача). 
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07 червня 2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №680. Від шлюбу народились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.
Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За приписами статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.
У позовній заяві позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, відповідач останнім часом проживає за кордоном, також вказала, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.
Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу.
Шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. Суду не надано будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу, не спростовано доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства,.
Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання такого шлюбу.
Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18.
За таких обставин сім`ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача.
Щодо стягнення аліментів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 відповідно.
Неповнолітні діти проживають разом із матір`ю.
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно ч. 1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Судом встановлено, що відповідач працює в транспортній компанії на посаді водія вантажного автомобіля в м. Новий Сонч Республіки Польща, його середній дохід в місяць становить 13956,92 злотих, що еквівалентно 164532грн.
Доводи відповідача щодо утримання доньки, яка є повнолітньою та батьків пенсіонерів слід відхилити, оскільки доказів надання відповідної допомоги відповідачем не надано.
Отже, стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я дітей, відповідача, який є має хронічні захворювання та проходить лікування, працездатний, інших утриманців не має.
Враховуючи вищевикладене, стягнення з відповідача аліментів на двох дітей в розмірі (однієї четвертої) частки з усіх видів його заробітку (доходу), враховуючи отримувану ним заробітну плату є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн., на користь держави в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 142, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд –
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 07 червня 2009 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №680, розірвати.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 06 березня 2026 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
В решті вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
Дата складення повного тексту рішення: 05.05.2026.
Суддя :