П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 127/1469/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М. 
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В. 
26 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом, в якому просив: скасувати постанови №13 від 06 січня 2026 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки переселенця 509-5001568139, оновленої 13.01.2026 ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .
29.12.2025 головним спеціалістом командування, державним службовцем ОСОБА_2 уповноваженою складати протокол про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №905 від 24.11.2025, відносно ОСОБА_1 , було складено протокол №1507 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП. Як вбачається із вказаного протоколу, ОСОБА_1 , особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання 14.05.2025, а саме АДРЕСА_2 не прибув із паспортом громадянина України і військово-обліковим документом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік. Поданий на порушення правил військового обліку 16.12.2025.
У подальшому, 06.01.2026 постановою №13, винесеної ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_3 , позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. 
Як вбачається з пояснення ОСОБА_2 , від 10.02.2026 остання знаходилась на робочому місці, до неї звернувся ОСОБА_1 який прослідував з нею до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кабінеті начальник вручив ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, з пояснення ОСОБА_4 , від 09.02.2026 вбачається що ОСОБА_1 змусив її написати що наступний розгляд справи відбудеться 13.01.2026.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи в повній мірі підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Стаття 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Положенням ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За визначенням, наведеними у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер.
Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.
Згідно з п. 2, 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1507 за частиною третьою статті 210 КУпАП. У письмових поясненнях до протоколу позивач прямо зазначив про бажання бути присутнім при розгляді справи.
Позивач послідовно стверджував, що 06 січня 2026 року прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на призначений час, однак йому було повідомлено про перенесення розгляду справи на 13 січня 2026 року, про що на його примірнику протоколу зроблено відповідний запис працівником відповідача.
Всупереч визначеному процесуальному строку та внесеним до офіційного документа відміткам, розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було проведено ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 значно раніше — 06 січня 2026 року, за результатами чого винесено оскаржувану постанову № 13 про накладення штрафу в розмірі 17 000 грн. 
Відповідач не надав належних і достатніх доказів того, що 06 січня 2026 року позивачу було забезпечено реальну можливість брати участь у розгляді справи, надати пояснення, заявити клопотання та подати докази.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право бути присутньою при розгляді справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою. Розгляд справи за відсутності такої особи допускається лише за умови наявності даних про її своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи.
При цьому саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 КАС України.
Наявні у справі письмові пояснення працівників відповідача самі по собі не спростовують обставин, на які посилається позивач, та не підтверджують належного дотримання гарантій, встановлених статтею 268 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що запис про відкладення розгляду на 13.01.2026 було вчинено неповноважною особою (працівницею ОСОБА_4 ), а також посилання на її внутрішні пояснення щодо нібито вчинення психологічного тиску з боку позивача. Відповідно до усталеного у судовій практиці принципу «належного урядування», державні органи не можуть посилатися на внутрішні організаційні помилки, прорахунки чи відсутність належної координації між своїми співробітниками задля виправдання порушення прав приватних осіб та нівелювання офіційних записів у процесуальних документах. Більше того, твердження відповідача про примус чи тиск під час підписання протоколу не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами у розумінні статей 73–75 КАС України, а тому є суто суб`єктивними припущеннями суб`єкта владних повноважень.
Правовий аналіз процедури притягнення до адміністративної відповідальності свідчить, що недотримання органом ТЦК та СП вимог статей 254, 256, 268 КУпАП щодо забезпечення особі права на участь у розгляді справи є істотним порушенням процедури, яке унеможливило реалізацію особою права на захист.
Суд зазначає, що порушення процедури, яке призвело до обмеження процесуальних гарантій особи, повністю нівелює правове значення усього провадження та свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень діяв у спосіб, який суперечить засадам законності.
Правова позиція Верховного Суду (зокрема, у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 489/1004/17 та від 30 січня 2020 року у справі № 308/12552/16-а) наголошує, що розгляд справи за відсутності особи, яка належним чином не повідомлена про реальний час і місце розгляду, або розгляд у дату іншу, ніж та, про яку особу було офіційно сповіщено, становить фундаментальне порушення права на захист та нівелює законність усього провадження. Розглянувши справу 06.01.2026 замість узгодженого 13.01.2026, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений законом.
Таким чином, відповідачем не доведено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було забезпечено право позивача на захист.
Колегія суддів зазначає, що право особи на участь у розгляді справи та надання пояснень є однією з основних процесуальних гарантій, недотримання якої ставить під сумнів законність усього провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що істотне порушення права особи на захист є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на те, що відповідач не довів правомірності спірної постанови, а під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності було допущено істотне порушення його права на захист, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови №13 від 06 січня 2026 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова винесена з істотним порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що виключає можливість визнання її законною та обґрунтованою.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 1664,40 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції від 16.01.2026 на суму 666 грн та квитанції від 16.04.2026 на суму 998,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити повністю.
Постанову № 13 від 06 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1664,40 грн (одна тисяча шістсот шістдесят чотири грн 40 коп). 

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.  

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Курко О. П.