ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/507/26
Провадження № 22-ц/820/1375/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2026 року (суддя Сагайдак І.М.) за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
У лютому 2026 року акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - Банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 2019 року сторони підписали Заяву-договір №024/6308483-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб №024/6308483- на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі кредитний договір).
За умовами кредитного договору АТ «Таскомбанк» надало ОСОБА_1 послугу з кредитування на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту 47900 грн., тип кредиту кредитна лінія, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на той самий строк, процентна ставка за користування кредитом - 43,2% річних, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Позивач вказує, що підписавши Заяву-договір ОСОБА_1 акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулись протягом дії Заяви-договору).
На виконання умов кредитного договору АТ «Таскомбанк» надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти.
ОСОБА_1 умови вищезазначеного кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, у зв`язку з чим, станом на 02 вересня 2025 року заборгованість за кредитним договором становить 76379,73 грн., з яких: 47891,82 грн. заборгованість по тілу кредиту; 28487,91 грн. заборгованість за процентами.
Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором 024/6308483-СК від 24.04.2019 року в загальному розмірі 76379,73 грн., яка складається з: 47891,82 грн. заборгованість за основним боргом (в т.ч. прострочена), 28487,91 грн. заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена), а також судові витрати.
Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2026 року позов АТ «Таскомбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №024/6308483-СК від 24 квітня 2019 року в розмірі 47891,82 грн., а також 1669,32 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ «Таскомбанк» слід стягнути неповернутий кредит. Оскільки умовами договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом, то в цій частині позов є необґрунтованим.
В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні 28487,91 грн. заборгованості за процентами й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитом, оскільки належним чином не оцінив зміст укладеного між сторонами договору, фактичну поведінку відповідача та наявні у справі докази виконання сторонами умов кредитних правовідносин. Відповідач підписав Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №024/6308483-СК, яка разом з Тарифами банку є невід`ємними частинами договору, та отримав кредитну картку «Велика п`ятірка», відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами кредитування, у тому числі щодо процентної ставки, порядку нарахування та сплати процентів. При цьому відповідач не лише отримав кредитні кошти та користувався ними, а й протягом тривалого часу здійснював платежі на погашення процентів, що прямо підтверджує визнання ним умов договору.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 24 квітня 2019 року ОСОБА_2 підписав Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №024/6308483-СК, яка разом з Тарифами банку є невід`ємними частинами договору, та отримав кредитну картку «Велика п`ятірка» № НОМЕР_1 .
Із виписки по особовим рахункам кредитного договору №024/6308483-СК клієнта ОСОБА_1 за період з 24.04.2019 по 02.09.2025 вбачається, що АТ «Таскомбанк» відкрило на ім`я ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_2 , на який банком були перераховані кредитні кошти, а також видав йому платіжну картку для проведення розрахунків. У свою чергу ОСОБА_1 отримав кредитні кошти та користувався ними шляхом придбання товарів, зняття готівки в банкоматі, здійснював погашення заборгованості, відсотків тощо.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №024/6308483-СК від 24 квітня 2019 в розмірі 76379,73 грн., з яких: 47891,82 грн. заборгованість по тілу кредиту в (т.ч. прострочена), 28487,91 грн. заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена).
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Звертаючись до суду з позовом, АТ «Таскомбанк» посилалось на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак він не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин АТ «Таскомбанк» надало суду: виписку по особовим рахункам кредитного договору №024/6308483-СК за період з 24.04.2019 по 02.09.2025, розрахунок заборгованості по кредитному договору №024/6308483-СК станом на 02.09.2025, заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» від 24.04.2019, Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи та умови обслуговування пакету послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка»), повідомлення-вимогу від 01.10.2025 про сплату заборгованості по кредиту.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №024/6308483-СК від 24 квітня 2019 в розмірі 76379,73 грн., з яких: 47891,82 грн. заборгованість по тілу кредиту в (т.ч. прострочена), 28487,91 грн. заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена).
Однак, підписана відповідачем ОСОБА_1 заява-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №024/6308483-СК від 24 квітня 2019 року не містить розміру процентної ставки за використання наданих кредитних коштів.
Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи та умови обслуговування пакету послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка»), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі розмір процентів за користування кредитною лінією - 43,2% річних, пільговий період користування коштами, а також інші умови.
Проте, вказані документи не підписані відповідачем ОСОБА_1 і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-договір від 24.04.2019.
Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу умови Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи та умови обслуговування пакету послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка», відсутність у заяві-договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку із цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Таскомбанк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.
Таким чином, АТ «Таскомбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 кредитного договору на умовах, які зазначені в позові.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Таскомбанк» відсотків за користування кредитними коштами, а тому з відповідача підлягає стягненню лише сума фактично отриманих та неповернутих коштів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, застосовано правильно, суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк