Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2026  	Справа №607/1227/26 Провадження №2-а/607/127/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді     Дуди О.О.
за участю секретаря судового засідання   Малицької І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Кметик Віталій Ярославович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Кметик В. Я. звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6489010 від 10.01.2026, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 10 січня 2026 року інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції Пилипчук Романом Андрійовичем винесено постанову серії ЕНА №6489010, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень. У постанові зазначено, що Позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі судового рішення. Саме цей акт є предметом оскарження у даній справі. Постанова є завершальним процесуальним рішенням органу поліції у справі про адміністративне правопорушення. Вона безпосередньо впливає на правовий статус Позивача. Позивач не заперечує факту керування транспортним засобом у час і в місці, зазначених у постанові, та не ставить під сумнів саму подію зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Визнання факту керування є свідомою та чіткою позицією Позивача у цій справі. Разом із тим таке визнання не означає автоматичної згоди з правомірністю притягнення до адміністративної відповідальності. Адміністративна відповідальність у правовій державі можлива лише за умови суворого дотримання встановленої законом процедури. Саме процедура є ключовим елементом легітимності владного втручання. Межі спору у цій справі чітко окреслені та зводяться до перевірки процесуальної законності дій посадової особи поліції під час розгляду справи та винесення постанови. Позивач не оспорює подію правопорушення як таку, але наполягає на тому, що процедура розгляду справи була зведена до формальності та не відповідала вимогам КУпАП. Такий підхід позбавив Позивача передбачених законом процесуальних гарантій. Відтак предметом доказування є не факт керування, а спосіб реалізації владних повноважень. Саме цей спосіб підлягає оцінці суду. Адміністративне судочинство у справах цієї категорії спрямоване на перевірку того, чи діяла держава добросовісно, пропорційно та в межах наданих їй повноважень. Суд не підміняє собою орган поліції, але перевіряє, чи дотримано процедури, яка є запобіжником від свавілля. У даній справі, на переконання Позивача, процедура була істотно порушена. Такі порушення не можуть бути виправдані навіть за наявності події правопорушення. Це узгоджується з підходом як національних судів, так і ЄСПЛ. Отже, спір у даній справі не стосується встановлення події правопорушення, а зосереджений на перевірці дотримання органом поліції процесуальних стандартів адміністративного провадження. Такий підхід є обґрунтованим, відповідає вимогам національного законодавства та стандартам Конвенції. Суд, розглядаючи цю справу, має оцінити саме процедуру як умову законності притягнення до відповідальності. Це і становить головну правову проблему даного спору. У даній справі Позивач мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, що підтверджує наявність у нього права керування транспортними засобами відповідного виду. Відсутність посвідчення водія, його недійсність або невідповідність категорії транспортного засобу органом поліції не встановлювалися та в оскаржуваній постанові не зазначалися. Таким чином, з точки зору пункту 2.1.a Правил дорожнього руху Позивач виконав покладений на нього обов`язок у повному обсязі. За таких обставин об`єктивна сторона порушення цієї норми у його діях відсутня. Сам по собі факт притягнення до відповідальності за іншою нормою не може свідчити про порушення пункту 2.1.a ПДР. Частина четверта статті 126 КУпАП має інший предмет правового регулювання та передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, тимчасово позбавленою права керування на підставі судового рішення. Вказана норма не стосується питання наявності чи відсутності посвідчення водія як документа, а регламентує правові наслідки тимчасового обмеження реалізації вже наявного права. Законодавець чітко розмежовує ситуацію, коли особа не має права керування взагалі, і ситуацію, коли особа має таке право, але обмежена у його реалізації на визначений період. Ці правові стани не є тотожними та не можуть ототожнюватися при кваліфікації дій особи. Отже, наявність у Позивача посвідчення водія відповідної категорії виключає порушення пункту 2.1.a Правил дорожнього руху України. Використання цієї норми як елемента обґрунтування притягнення до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП є юридично необґрунтованим та суперечить підходу Верховного Суду щодо буквального тлумачення норм і неприпустимості змішування складів адміністративних правопорушень. За таких умов посилання органу поліції на пункт 2.1.a ПДР не підтверджує законність оскаржуваної постанови, а навпаки свідчить про помилкове застосування норм матеріального права. У спірній постанові відсутні будь-які ознаки того, що посадова особа поліції виконала завдання провадження у розумінні статті 245 КУпАП. Постанова не містить аналізу обставин, не демонструє логіки прийняття рішення та не відображає процесу з`ясування юридично значимих фактів. Фактично орган поліції обмежився механічним застосуванням санкції. Такий підхід суперечить як букві, так і духу закону. Він позбавляє адміністративне провадження його змісту. Невиконання завдань провадження унеможливлює визнання втручання держави пропорційним та виправданим. Адміністративне стягнення, накладене за результатами формального провадження, не відповідає вимогам справедливості. Суд не може легітимізувати таке втручання, посилаючись лише на наявність події правопорушення. Пріоритет має надаватися процедурі як гарантії від свавілля. Саме з цієї причини порушення статті 245 КУпАП є істотним. Отже, порушення завдань провадження у даній справі є самостійною та достатньою підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною. Вказані дефекти процедури не можуть бути усунуті на стадії судового розгляду шляхом «дообґрунтування» позиції органу поліції. Суд повинен оцінювати законність постанови станом на момент її прийняття. За таких обставин постанова підлягає скасуванню. У даній справі посадова особа поліції не здійснила належного з`ясування умов притягнення Позивача до відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП. У постанові відсутні відомості про перевірку юридичної чинності та актуальності підстав, на які посилається орган поліції як на обґрунтування притягнення до відповідальності. Не відображено, яким чином інспектор дійшов висновку про наявність усіх необхідних елементів складу правопорушення саме на момент зупинки транспортного засобу. Такий підхід свідчить про формальне застосування норми закону без належного правового аналізу. У результаті постанова не демонструє, що вимоги статті 280 КУпАП були виконані. Отже, порушення вимог статті 280 КУпАП у даній справі є істотним та таким, що саме по собі тягне протиправність оскаржуваної постанови. Відсутність належного з`ясування умов притягнення до відповідальності виключає можливість визнання постанови законною. Суд повинен оцінювати дії органу поліції з точки зору дотримання процедури, а не лише результату. За таких обставин постанова підлягає скасуванню. У даній справі постанова не містить жодних ознак того, що розгляд справи відбувався у порядку, визначеному статтею 279 КУпАП. У ній не відображено процес заслуховування пояснень Позивача, не наведено аналізу поданих доводів та не зазначено, чому вони були відхилені. Це свідчить про те, що посадова особа обмежилася фіксацією події та негайним винесенням постанови. Такий підхід не відповідає вимогам закону. Фактично мала місце відсутність повноцінного розгляду справи. Відсутність реального розгляду справи призвела до того, що Позивач був позбавлений можливості вплинути на хід провадження та реалізувати свої процесуальні права. Це суперечить принципам рівності сторін і змагальності, які є складовими права на справедливий суд. Адміністративне провадження не може бути зведене до одностороннього акту державної влади. Воно має забезпечувати баланс інтересів. У даному випадку такий баланс порушено. Отже, порушення вимог статті 279 КУпАП у даній справі є істотним і таким, що саме по собі зумовлює незаконність оскаржуваної постанови. Фактична відсутність розгляду справи виключає можливість визнання втручання держави законним і пропорційним. Суд повинен реагувати на такі порушення шляхом скасування постанови. Інший підхід суперечив би стандартам справедливого правосуддя. Оскаржувана постанова не містить аналізу доказів та мотивів, з яких інспектор дійшов висновку про наявність підстав для притягнення Позивача до відповідальності. Вона зводиться до констатації факту та посилання на норму закону без розкриття причинно-наслідкового зв`язку між встановленими обставинами та застосованою санкцією. Такий підхід не відповідає вимогам статей 283-284 КУпАП. У результаті постанова не дає змоги перевірити, чи діяла посадова особа в межах закону. Це є істотним процесуальним дефектом. Немотивованість постанови у даній справі позбавила Позивача можливості ефективно оскаржити рішення, оскільки він не може зрозуміти, з яких підстав його доводи були відхилені. Це суперечить принципу правової визначеності та стандартам справедливого розгляду. Суд не може визнати законним адміністративний акт, який не містить обґрунтування. Такий акт не відповідає вимогам верховенства права. Саме з цих підстав постанова підлягає скасуванню. Отже, порушення вимог статей 283-284 КУпАП у даній справі є істотним та таким, що унеможливлює визнання оскаржуваної постанови законною. Немотивованість рішення не може бути виправлена на стадії судового розгляду. Суд зобов`язаний оцінювати постанову станом на момент її прийняття. За таких умов єдиним належним способом захисту порушених прав є її скасування. Сукупність допущених органом поліції процесуальних порушень свідчить про те, що оскаржувана постанова винесена з істотним порушенням вимог КУпАП та стандартів справедливого розгляду. Порушення статей 245, 279, 280, 283-284 КУпАП мають системний характер і безпосередньо вплинули на можливість реалізації Позивачем права на захист. Такі порушення є самостійними та достатніми підставами для визнання постанови протиправною незалежно від факту керування транспортним засобом. Суд не може легітимізувати втручання держави, здійснене з порушенням процедури. Саме процедура є гарантією від свавілля. За таких підстав позивач просить скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №6489010 від 10.01.2026 року, згідно якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 20 400,00 грн. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 532,48 грн. (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок).
21.01.2026 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
30.01.2026 року представник відповідача подала відзив на позов. Вказала, що як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6489010 від 10 січня 2026 року, позивач 10 січня 2026 року о 00 год. 43 хв в м. Тернополі по вул. Підволочиське Шосе, 2 керував транспортним засобом марки Пежо 308 д.н.з. НОМЕР_2 будучи позбавленим права керування рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.05.2025 по справі № 607/4418/25 терміном на 1 рік, чим порушив п. 2.1а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч.4 ст. 126 КУпАП. Так, в ході встановлення та перевірки обставин справи було виявлено, що водій ОСОБА_2 позбавлений права керування транспортними засобами постановою Тернопільського міськрайонного суду від 01 травня 2025 року у справі № 607/4418/25 строком на дванадцять місяців. Вказана постанова суду не оскаржувалась, вступила в законну силу 12 травня 2025 року. Щодо тверджень позивача що орган поліції був зобов`язаний чітко відмежувати виконання вимог п. 2.1 а ПД від підстав відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. За таких обставин, на підставі вищевикладеного просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Кметик В. Я. у судове засідання не з`явились, однак 08.04.2026 представником позивача - адвокатом Кметиком В. Я. подано заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6489010 від 10.01.2026 року, 10.01.2026 о 00:43 год в м. Тернопіль по вул. Підволочиське шосе, 2, здійснював рух на тз Peugeot 308 н.з. НОМЕР_2 , при цьому 01.05.2025 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі номер 607/4418/25 був позбавлений права керуванням транспортним засобом на 1 рік, чим порушив п.2.1.(а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.
Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Кметик В. Я. звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 даного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як встановлено судом під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ним вимог п. 2.1 (а) ПДР, що виразилось у керуванні транспортним засобом при цьому бувши позбавленим права керуванням транспортним засобом.
Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
При цьому слід зазначити про те, що у відповідності до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №660/575/16-а від 31.01.2018.
За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.
Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження Позивача про наявність у нього посвідчення водія відповідної категорії, що підтверджує його право на керування транспортними засобами відповідного виду. При цьому органом поліції не встановлено обставин щодо відсутності посвідчення водія, його недійсності або невідповідності категорії транспортного засобу, а також такі обставини не відображені в оскаржуваній постанові.
Отже, вимоги пункту 2.1.a Правил дорожнього руху України Позивачем були виконані належним чином та в повному обсязі. Зазначена норма регулює обов`язок водія мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та не стосується питань тимчасового обмеження реалізації вже набутого права на керування транспортними засобами. Відтак факт наявності у Позивача посвідчення водія відповідної категорії свідчить про відсутність порушення вимог пункту 2.1.a Правил дорожнього руху України.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Кметик В. Я. є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, а отже прийнята інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції Пилипчук Романом Андрійовичем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6489010 від 10.01.2026, підлягає скасуванню.
Також відповідно до ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 532 грн 48 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №1490-2417-1862-2058 від 19 січня 2026 року, оскільки позивач звернувся із даним адміністративним позовом через підсистему «Електронний суд», а тому сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 55, 62 Конституції України, статтями 7, 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Кметик Віталій Ярославович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6489010 від 10.01.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6489010 від 10.01.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень - скасувати та закрити провадження у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.
На виконання п.4 ч.5 ст.246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Кметик Віталій Ярославович, РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003; код ЄДРПОУ - 40108646; адреса електронної пошти: @patrol.police.gov.ua.
Головуючий суддя       О.О. Дуда