КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року справа № 340/7702/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Брегея Р.І., 
за участі секретаря судового засідання Шпак О.В.,
позивача ОСОБА_1 , 
представників сторін Бордіяна С.В., Негрі О.В., Рибальченко Ю.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі – Департамент) про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду зі заявою до Департаменту про визнання протиправними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції та звільнення зі служби у поліції від 17 і 28 жовтня 2025 року №698 та №1817 о/с.
Водночас просив суд поновити на службі у поліції і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Частково визнав фактичні обставини і порушення законодавства, що регулює діяльність поліцейського.
Пояснив, що виконував накази старшої особи під час патрулювання і не мав достатнього досвіду для складання протоколів про адміністративну відповідальність відносно водіїв з числа громадян інших країн.
Повідомив, що до складання протоколу про адміністративну відповідальність за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння громадянином Вірменії старша особа патруля залучила свого чоловіка (колишній поліцейський), котрому передали планшет, водійське посвідчення і технічний паспорт транспортного засобу, оскільки виникли технічні проблеми, з якими ніхто з інших поліцейських не зміг допомогти. 
Вважає покарання непропорційним тяжкості порушення.
Стверджує, що, притягуючи до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції, враховано попереднє покарання за дії, котрі мали місце пізніше у часі. 
Представник ОСОБА_1 зазначив, що відповідач мав провести одне службове розслідування за всіма відомими подіями порушень і прийняти один наказ про покарання. 
Департамент заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 1 а.с.26-52).
Представниці пояснили, що під час службового розслідування встановлено сукупність порушень дисципліни, за яку притягли до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції, врахувавши попередні стягнення.
Вважають, що стягнення пропорційне тяжкості порушення і дотримано процесуальних гарантій притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Пояснили, що службове розслідування за першим у часі порушенням розпочали, коли закінчено службове розслідування за другим порушенням.
13 листопада 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження з викликом сторін (Том 1 а.с.16-17).
Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав. 

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, станом на 25 липня 2025 року капрал поліції ОСОБА_1 обіймав посаду поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту (далі – Управління) (Том 1 а.с.53-57).
25 липня 2025 року позивач патрулював у м.Кропивницький разом з поліцейською Управління ОСОБА_2 , якій присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції». 
Під час патрулювання отримали завдання щодо виїзду на місце дорожньо-транспортної події по проспекту Інженерів (без травмування осіб). 
28 липня 2025 року працівник Управління (інспектор з особливо важливих доручень відділу чергової служби) склав доповідну записку про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час відпрацювання виклику про згадану подію, яку подав начальнику (Том 1 а.с.94-96).
У доповідній записці детально проаналізовано усі дії наряду.
Висновок доповідної записки – зволікання з виконанням завдання, що унеможливило отримання нарядом нових завдань від диспетчера і потенційно дозволило займатися певними питаннями, не пов`язаними з оперативним реагуванням; залишення зони оперативного реагування.
Доповідна записка містить прохання призначити службове розслідування.

На доповідній записці відображена резолюція начальника Управління (Том 1 а.с.94-96).
Керівник доручив підготувати проєкт наказу про призначення службового розслідування. 
28 липня 2025 року працівник Управління (інспектор відділу моніторингу і та аналітичного забезпечення) подав рапорт начальнику, в якому теж детально проаналізував дії наряду під час відпрацювання тієї ж дорожньо-транспортної події і зробив висновок про порушення нарядом службової дисципліни (Том 1 а.с.92-93). 
На рапорті відображена резолюція начальника Управління (Том 1 а.с.92-93).
Керівник доручив підготувати матеріали для призначення службового розслідування. 
21 серпня 2025 року за цим фактом призначено службове розслідування і утворено дисциплінарну комісію (Том 1 а.с.88-89).
29 серпня 2025 року продовжено строк проведення службового розслідування на 15 календарних днів (Том 1 а.с.101).
19 вересня 2025 року затверджено висновок службового розслідування (Том 1 а.с.233-250, Том 2 а.с.1-61).
Дисциплінарна комісія запропонувала відносно позивача таке дисциплінарне стягнення, як звільнення зі служби у поліції, враховуючи попереднє стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність. 
17 жовтня 2025 року керівник Департаменту прийняв наказ №698 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції (Том 1 а.с.9-12). 
28 жовтня 2025 року керівник Департаменту прийняв наказ №1817 о/с про звільнення позивача зі служби у поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби у поліції (Том 1 а.с.13).
Таке суворе покарання застосовано у зв`язку з урахуванням попереднього наказу начальника Управління від 25 серпня 2025 року №545 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність (Том 2 а.с.212-217). 
Це покарання стосувалося подій патрулювання від 26 липня 2025 року (Том 2 а.с.212-217). 
29 липня 2025 року за цим фактом на підставі доповідної записки працівника Управління від цієї ж дати призначили службове розслідування (Том 2 а.с.212-217). 
11 серпня 2025 року затверджено висновок службового розслідування (Том 2 а.с.212-217). 
ОСОБА_1 не оскаржив наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність.
Водночас 29 липня 2025 року Управління призначило ще одне службове розслідування стосовно подій патрулювання від 28 числа того ж місця і року (Том 2 а.с.211-217). 
Підстава – доповідна записка працівника Управління від 29 липня 2025 року (Том 2 а.с.212-217).
26 серпня 2025 року затверджено висновок службового розслідування, за яким запропоновано обмежитись раніше накладеним стягненням (Том 2 а.с.211-217).
Керівник Управління на підставі цього висновку службового розслідування не приймав жодного наказу (Том 4 а.с.102).
Середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становило 625,77 грн (Том 1 а.с.63).
Позов подано до суду 11 листопада 2025 року (Том 1 а.с.14). 

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, в контексті питання про непропорційність покарання у виді звільнення зі служби у поліції суд має зробити і висновок стосовно питання дотримання процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки представник позивача стверджує про наявність взаємозв`язку між двома питаннями.
Управління провело 3 службові розслідування стосовно ОСОБА_1 щодо подій, які мали місце 25, 26 і 28 липня 2025 року.
Станом на 29 липня 2025 року керівник Управління отримав 3 доповідні записки працівників (одна від 28 липня і дві від 29 липня) про порушення позивачем службової дисципліни у згадані дні.
На доповідній записці від 28 липня 2025 року зазначено резолюцію керівника Управління про підготовку проєкту наказу про призначення службового розслідування, який з`явився лише 21 серпня того ж року.
На підставі доповідних записок від 29 липня 2025 року того ж дня призначили 2 службових розслідування. 
Постає запитання: скільки службових розслідувань повинні були призначити і яке це має правове значення?
Приписами частини 7 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі – Статут), який затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», передбачено, що у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Статут розділяє поняття «вчинення» і «виявлення» порушення (стаття 21). 
У цьому випадку після призначення службового розслідування (29 липня 2025 року) не вчинено порушень. 
Водночас треба проаналізувати норму права, якою визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану, який триває з 24 лютого 2022 року (загальновідомий факт).
Так, приписами 4 статті 26 Статуту встановлено, що якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування, вчинено інший дисциплінарний проступок, обставини його вчинення підлягають перевірці уповноваженою особою під час проведення такого службового розслідування.
Отже, в період воєнного стану не діють приписи другого речення частини 7 статті 14 Статуту, бо застосовують приписи 4 статті 26 Статуту.
Приписи частини 4 статті 26 Статуту не регулюють спірні правовідносини, бо після призначення службового розслідування (29 липня 2025 року) не вчинено порушень. 
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що правовідносини врегульовано приписами першого речення частини 7 статті 14 Статуту. 
Суд ще раз процитує цю норму права.
«У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування.»
Мова про випадок, коли на час призначення службового розслідування відомо про вчинення декількох порушень (у тому числі у різні дні).
Поява норми права повинна переслідувати легітимну мету, бо у разі її відсутності слідує висновок про свавілля.  
Приписи першого речення частини 7 статті 14 Статуту обумовлені легітимною метою – унеможливлення проведення одним органом декількох службових розслідувань відносно однієї особи за декількома фактами порушень, якщо про них відомо. 
З обов`язку проведення одного службового розслідування за більше як двома відомими порушеннями суд вбачає правило, що у такому випадку особу може бути притягнуто до дисціплінарної відповідальності лише один раз.
Статутом не встановлено заборони застосування у такому випадку дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби у поліції, бо враховують сукупність вчинених дисциплінарних проступків (частина 9 статті 19 Статуту).
Норма права, якщо відомо про декілька порушень, забороняє призначати декілька службових розслідувань, бо призведе до декількох притягнень до дисциплінарної відповідальності, кожне наступне з яких має бути суворішим відповідно до приписів частини 12 статті 19 Статуту. 
Призначення декількох службових розслідувань за відомими декількома порушеннями суперечить приписам першого речення частини 7 статті 14 Статуту і є доказом, що дисциплінарний орган прагне притягти до відповідальності декілька разів, щоб останнє покарання було найсуворішим.
Такі дії вказують, що дисциплінарний орган сумнівається у пропорційності такого стягнення, як звільнення зі служби у поліції, у випадку, якщо би призначили одне службове розслідування за всіма відомими порушеннями.
Тому приписи першого речення частини 7 статті 14 Статуту захищають від таких зловживань. 
Аналіз фактичних обставин справи доводить, що Управління свідомо не дотрималось приписів першого речення частини 7 статті 14 Статуту, оскільки, будучи обізнаним 29 липня 2025 року про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарних проступків 25, 26 і 28 числа того ж місяця і року, призначило 3 службові розслідування (29 липня (2 накази) і 21 серпня 2025 року).
Стосовно події від 25 липня 2025 року (наказ про звільнення зі служби у поліції) Управління отримало рапорт і доповідну записку працівників від 28 числа того ж місяця і року, в яких детально описано фактичні обставини порушень.
Ознайомившись зі змістом доповідної записки від 28 липня 2025 року, керівник Управління прийняв рішення про призначення службового розслідування, однак реалізували його лише 21 серпня того ж року. 
Дотримання приписів першого речення частини 7 статті 14 Статуту зобов`язувало Управління призначити одне службове розслідування щодо порушень, які мали місце 25, 26 і 28 липня 2025 року, і прийняти один наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Недотримання цієї норми права призвело до двох притягнень до дисциплінарної відповідальності. 
Ігнорування приписів першого речення частини 7 статті 14 Статуту і притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність від 25 серпня 2025 року позбавило Департамент права покарати позивача звільненням зі служби у поліції за події, що мали місце 25 липня 2025 року. 
Таким чином накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції і звільнення зі служби у поліції протиправні, тому їх належить скасувати (порушення припису пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України).
Правовий висновок суду не є відступом від правового висновку Верховного Суду, який відображений у постанові від 21 лютого 2025 року (справа №380/7340/23) (Том 4 а.с.106-118).
Верховний Суд розглянув справу, фактичні обставини якої не є подібними, оскільки позивача (у тій справі) притягли до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції під час воєнного стану за порушення, яке вчинено під час проведення службового розслідування.
Верховний Суд не тлумачив приписи першого речення частини 7 статті 14 Статуту, а застосував лише приписи частини 4 статті 26 Статуту. 
Процесуальне порушення, яке допустило Управління, що є територіальним підрозділом Департаменту без статусу юридичної особи, звільняє суд від обов`язку дослідження питання наявності складу дисциплінарного проступку. 
ОСОБА_1 має бути поновлений на посаді з наступного дня після звільнення зі служби (з 29 жовтня 2025 року).
Приписами частини 3 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Вимушений прогул складає 246 календарних днів.
Середньоденне грошове забезпечення становить 625,77 грн (Том 1 а.с.63).
Середньоденне грошове забезпечення працівникам поліції нараховують за календарні дні (Том 1 а.с.63). 
Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 153939,42 (246 х 625,77) грн.
Грошове забезпечення нараховував і виплачував Департамент, оскільки Управління є його територіальним підрозділом без статусу юридичної особи.
Отже, позов належить задовільнити.
Сторони не понесли судових витрат (Том 1 а.с.16-17).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17 жовтня 2025 року №698 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 28 жовтня 2025 року №1817 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції з 29 жовтня 2025 року.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код 40108646; вул.Федора Ернста,3 м.Київ) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 153939,42 грн.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 18773,10 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ