Номер провадження: 22-з/813/264/26 
Справа № 522/16370/22-Е
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
Сєвєрової Є.С. (суддя-доповідач),
Вадовської Л.М., Погорєлової С.О., 
учасники справи:
позивач, відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 , 
відповідач, позивач за зустрічним позовом –ОСОБА_2 , 
відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» в особі Рекрут Світлани Валеріївни, 
третя особа без самостійних вимог - Державний реєстратор Комунального підприємства Новосельської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Корсун Олег Валерійович, 
розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргамиОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2025 року та на додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 грудня 2025 року у складі судді Косіциної В.В., 
встановив:
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нежитлове приміщення, загальною площею 98,4 кв.м., яке розташовано за адоресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1881842251101. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Додатковим рішенням цього ж суду від 25 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24000 грн. 
Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями суду, ОСОБА_2 подала апеляційні скарги. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 07.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2025 року залишено без змін. 
Також постановою Одеського апеляційного суду від 07.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 грудня 2025 року залишити без змін. 
11.05.2026 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет» ОСОБА_1 подала заяву, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесеі та документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу, в сумі пропорційної розміру задоволених позовних вимог 50000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки предметом звернення є лише вирішення питання про судові витрати, тому необхідності у виклику сторін суд не вбачає.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК Українипередбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі в апеляційній інстанції Церковна Л.А. надано наступні докази: 
1.Договір 01/11/2022 про надання правничої допомоги від 01.11.2022;
2.Додаткову угоду №1 до Договору 01/11/2022 про надання правничої допомоги від 01.11.2022;
3.Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №01/11/2022 від 01.11.2022 від 26.01.2026;
4.Акт виконаних робіт від 11.05.2026. 
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2022 року між АБ «Галайчук Ганни Сергіївни» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги №01/11/2022, за яким бюро прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу, зокрема, надавати правову інформацію, консультації та роз`яснення з правових питань, складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру, представництво та захист інтересів клієнта в будь-яких органах.
Також 01 листопада 2022 року між АБ «Галайчук Ганни Сергіївни» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої за надання правничої допомоги відповідно до умов цього договору про надання правничої допомоги у справі щодо захисту права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення: АДРЕСА_1 , клієнт додатково виплачує гонорар у розмірі 50 000,00 гривень.
Згідно п. 1 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №01/11/2022 від 01.11.2022 від 26.01.2026, за надання правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції за апеляційними скаргамиОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2025 року та на додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 грудня 2025 року, клієнт додатково виплачує Бюро гонорар в сумі 50000,00 грн.
Згідно Акту виконаних робіт від 11.05.2026, АБ «Галайчук Ганни Сергіївни» було надано ОСОБА_1 наступні послуги в суді апеляційної інстанції та затрачено наступну кількість годин: 
-складання відзиву на апеляційну скаргу - 3 години; 
-складання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення – 2 години; 
-складання додаткових письмових пояснень – 1 година;
-участь адвоката у судових засіданнях, включаючи шлях до суду та очікування судових засідань – 3 години.
Загальна вартість наданих послуг складає 50000,00 грн. згідно Додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №01/11/2022 від 01.11.2022 від 26.01.2026. 
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Як вбачається з матеріалів справи, від ОСОБА_2 заперечень щодо розміру понесених судових витрат до суду надано не було та не доведено неспівмірності даних витрат. 
Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 133, 137 ЦПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, оцінюючи надані апеляційному суду докази понесення ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає, що представником скаржниці не доведено, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий.
Зокрема, вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує конкретні обставини даної справи, її складність, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, принцип співмірності судових витрат, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер, беручи до уваги тривалість розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх неминучості та розумності їхнього розміру, відтак, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про те, що визначений ОСОБА_1 та її адвокатом Галайчук Г.С. розмір витрат є завищеним щодо іншої сторони, та їх стягнення становить надмірний тягар для ОСОБА_2 , що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити.
Так, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить не лише з умов укладеного між клієнтом та адвокатом договору, а й перевіряє співмірність заявлених до стягнення витрат зі складністю справи, обсягом фактично виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, та принципами розумності й пропорційності.
Як вбачається із наданого опису робіт, адвокатом виконано: складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду, відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення, додаткових письмових пояснень, а також здійснено участь у судових засіданнях. При цьому загальний зазначений представником обсяг часу становить 9 годин.
Разом з тим, оцінюючи характер та складність виконаних робіт, суд враховує, що справа перебувала на стадії апеляційного перегляду, правова позиція сторони вже була сформована під час розгляду справи судом першої інстанції, а подані процесуальні документи значною мірою ґрунтувалися на вже викладених у справі доводах та запереченнях.
Також суд враховує, що заявлений до стягнення розмір витрат фактично є неспівмірним із зазначеним адвокатом обсягом витраченого часу та характером наданих послуг, оскільки у перерахунку становить понад 5 000 грн за годину роботи, що за конкретних обставин цієї справи не відповідає критеріям розумності та співмірності.
Також колегія суддів враховує фактичний обсяг участі представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 у розгляді справи судом апеляційної інстанції. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що в суді апеляційної інстанції було призначено два судових засідання, при цьому судове засідання, призначене на 23.04.2026 року, не відбулося у зв`язку з надходженням від ОСОБА_2 заяви про відкладенн розгляду справи. Наступне судове засідання відбулося 07.05.2026 року, у якому представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 брала участь, однак розгляд справи був призначений на 09 год. 30 хв., судове засідання розпочалося о 09 год. 31 хв. та закінчилося о 10 год. 26 хв., а тому фактичного тривалого очікування судового розгляду не відбувалося. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що заявлений представником обсяг часу, витраченого на участь у судових засіданнях, дорогу та очікування розгляду справи, не є повною мірою співмірним із фактичним перебігом апеляційного провадження та обсягом виконаних процесуальних дій. 
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 15000 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.
За таких обставин заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст.133, 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити у справі додаткову постанову.
Стягнути з  ОСОБА_2  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень у суді апеляційної інстанції.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова