КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/3043/26 Головуючий 1-ї інстанції: Бойко О.В.
Провадження №33/824/2379/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 10.03.2026 року №752/3043/26 та закрити справу. 
На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що із зазначеною постановою не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою.
Вказує, що працівники поліції не здійснили вимірювання і фіксацію гальмівних шляхів, не задокументували розташування уламків та інших слідів пригоди, не забезпечили опитування та фіксацію показань свідка ДТП, про якого поліцейським було повідомлено, не зафіксували невідповідний вимогам ПДР стан шин автобуса «Богдан»
Зазначає, що схема ДТП, додана до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.01.2026 року серії ЕРП1 № 575854 та покладена судом в основу рішення, складена з істотними порушеннями вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.
Зокрема вказує, що у схемі відсутні відомості про сліди гальмівного шляху транспортних засобів, їх розміщення відносно елементів проїзної частини, довжину від початку до кожного колеса, місця розривів та ділянки з різним покриттям, а також не відображено інші сліди та предмети, що стосуються пригоди, зокрема уламки, скло, сліди рідини та площу їх розсіювання.
Крім того зазначає, що у схемі не зазначено фактичного місця зіткнення та точного положення транспортних засобів у момент контакту, не зафіксовано розміри ділянок із різним станом дорожнього покриття, попри те, що частина проїзної частини була засніженою, а частина - мокрим асфальтом.
Також вказує, що не досліджувався та не фіксувався технічний стан шин автобуса «Богдан», зокрема висота малюнка протектора, яка візуально була меншою за встановлені вимоги.
На думку апелянта, за таких умов схема ДТП не відображає істотних обставин пригоди та не дає можливості об`єктивно встановити швидкість і траєкторію руху транспортних засобів, у зв`язку з чим не може бути покладена в основу висновків суду.
Зазначає, що повне відображення фактичних обставин у схемі могло б спростувати пояснення водія автобуса «Богдан», зокрема щодо швидкості руху та можливості об`їзду, однак усунути недоліки схеми не представляється можливим у зв`язку зі зникненням слідів та інших доказів.
Крім того вказує, що матеріали справи не містять повної та належної доказової бази, що позбавило його можливості ефективно захищати свої права та суперечить вимогам щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що відсутні належні та допустимі докази того, що саме він порушив вимоги Правил дорожнього руху та що його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим вказує, що суд першої інстанції, маючи у розпорядженні неповні та суперечливі матеріали, фактично переклав тягар доказування на нього, обмежившись формальним посиланням на пояснення водія автобуса та зазначену схему ДТП, не врахувавши всі сумніви щодо доведеності вини.
Апелянт про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у спосіб, передбачений законом. У судове засідання не з`явився, однак через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності апелянта.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , о 13 год. 22 хв., 26.01.2026 року, керуючи транспортним засобом «Infiniti QX50» д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві по пр-ту Ак. Глушкова 10, при зміні напрямку руху, а саме заїзду з головної дороги праворуч, на АЗС «КЛО», не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині, внаслідок чого здійснив зіткнення з автобусом «Богдан» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався позаду з правого боку біля правого краю проїзної частини, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 10.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №575854 від 26.01.2026 року (а.с.1-2); даних схеми місця ДТП (а.с.3); письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.4); письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с.5). 
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного оформлення матеріалів ДТП та невідповідності схеми місця пригоди вимогам Інструкції МВС не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Як убачається зі схеми місця ДТП, вона підписана всіма учасниками пригоди, у тому числі ОСОБА_1 , будь-яких зауважень щодо неповноти відображення обстановки ДТП, неправильності фіксації місця зіткнення, розташування транспортних засобів чи інших істотних обставин пригоди під час оформлення матеріалів ним не зазначено.
Посилання апелянта на відсутність у схемі окремих додаткових відомостей, зокрема гальмівного шляху, уламків, слідів рідин, характеристик дорожнього покриття чи технічного стану шин автобуса «Богдан», не свідчать про недопустимість чи недостовірність цього доказу та не спростовують зафіксованих у схемі істотних для справи обставин, а саме місця зіткнення, напрямку руху транспортних засобів та розташування автобуса «Богдан» у крайній правій смузі руху.
Крім того, сам ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував, що рухався у другій смузі руху та здійснив маневр повороту праворуч для заїзду на АЗС «КЛО». Водночас відповідно до п.10.4 ПДР України перед поворотом праворуч водій зобов`язаний завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині. Разом із тим належних та допустимих доказів того, що зазначений маневр був виконаний ним із дотриманням вимог ПДР України та без створення перешкод іншим учасникам дорожнього руху, матеріали справи не містять.
Відповідно до п.10.1 ПДР України перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися у безпечності такого маневру та у тому, що він не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Однак зі схеми ДТП, письмових пояснень водія автобуса «Богдан» ОСОБА_3 , а також пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що автобус рухався у крайній правій смузі руху, тобто у смузі, в яку апелянт безпосередньо здійснював перестроювання та поворот, при цьому автобус мав перевагу в русі.
Доводи апеляційної скарги про те, що водій автобуса мав можливість уникнути зіткнення, є припущеннями та не підтверджені жодними належними й допустимими доказами. Навпаки, з письмових пояснень ОСОБА_3 убачається, що останній подав звуковий сигнал та розпочав гальмування, однак через дорожню обстановку та раптовість маневру автомобіля «Інфініті» уникнути зіткнення не зміг. При цьому будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у водія автобуса технічної можливості запобігти ДТП, матеріали справи не містять.
Твердження апелянта про відсутність належної доказової бази також є безпідставними, оскільки висновок про винуватість ОСОБА_1 судом першої інстанції зроблено на підставі сукупності досліджених доказів, яким суд надав належну оцінку відповідно до вимог ст.252 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно встановив, що ОСОБА_1 , здійснюючи маневр повороту праворуч із другої смуги руху, не переконався у безпечності такого маневру та не надав перевагу транспортному засобу, який рухався у крайній правій смузі, чим порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, що перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева