Справа № 420/36449/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Івано Франківській області №154950006213 від 16.10.2025р;
- зобов`язати Відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці з 25.04.2025р пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2025р. по справі №420/14741/25 залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково, а саме: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №154950006213 від 02.05.2025 року про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2025 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», врахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 09.02.2006 року по 09.12.2024 року, згідно з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 .
Проте, суд під час розгляду справи №420/14741/25 не вирішив питання щодо розміру призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р.
Рішенням Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області №154950006213 від 16.10.2025р. про відмову в перерахунку пенсії відмовлено Позивачці у перерахунку пенсії. Згідно оскаржуваного рішення вбачається, що в результаті повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду, до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця ОСОБА_1 зараховано період роботи з 09.02.2006р. по 09.12.2024р. та в рішенні суду немає зобов`язань щодо врахування заробітної плати відповідно до довідок №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р.
Отже, відповідач незаконно відмовив у перерахунку пенсії, внаслідок чого позивач вважає своє право на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу» порушеним.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, заначивши, що на виконання рішення суду у справі №420/14741/25, рішенням Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області №154950006213 від 16.10.2025р. про відмову в перерахунку пенсії відмовлено Позивачці у перерахунку пенсії. В результаті повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду, до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця ОСОБА_1 зараховано період роботи з 09.02.2006р. по 09.12.2024р., проте в рішенні суду немає зобов`язань щодо врахування заробітної плати відповідно до довідок №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. Перехід на інший вид пенсії Позивачці є недоцільним, оскільки розмір пенсії останньої зменшується.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/36449/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2025р. по справі №420/14741/25 залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та скасування рішення, зобов`язання вчинити задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №154950006213 від 02.05.2025 року про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2025 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», врахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 09.02.2006 року по 09.12.2024 року, згідно з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 . 
На виконання рішення суду у справі №420/14741/25, рішенням Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області №154950006213 від 16.10.2025р. про відмову в перерахунку пенсії відмовлено Позивачці у перерахунку пенсії.
В результаті повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду, до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця ОСОБА_1 зараховано період роботи з 09.02.2006р. по 09.12.2024р.
Рішенням Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області №154950006213 від 16.10.2025р. про відмову в перерахунку пенсії відмовлено Позивачці у перерахунку пенсії. 
Згідно оскаржуваного рішення вбачається, що в результаті повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду, до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця ОСОБА_1 зараховано період роботи з 09.02.2006р. по 09.12.2024р. та в рішенні суду немає зобов`язань щодо врахування заробітної плати відповідно до довідок №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. 
Вважаючи рішення Головного управління ПФУ Івано-Франківській області №154950006213 від 16.10.2025р. про відмову в перерахунку пенсії – незаконним, а дії щодо неврахування при призначенні пенсії довідок, виданих ГУ ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. – протиправними, внаслідок чого право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком згідно закону України «Про державну службу», позивачка звернулась до суду з позовом.
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII.
Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.
Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.
Судом встановлено, що позивач станом на травень 2016 року мала стаж державної служби 23 роки 05 місяців 02 днів, а тому має право на призначення пенсії як державний службовець.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України №1058 від 09.07.2003 року переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Вищенаведена норма закону визначає в імперативній формі, щодо права пенсіонера перейти на інший вид пенсії, та йому відповідає, обов`язок органу пенсійного фонду перевести за наявності таких підстав, а тому відповідач не мав права відмовляти пенсіонеру у переведенні з одного виду пенсії на інший, в дану випадку з пенсії за віком на пенсію за Законом України «Про державну службу».
Як вже зазначалось судом, що позивач має право на переведення на пенсію за Законом України «Про державну службу».
При цьому посилання відповідача на те, що розмір пенсії зменшиться не відповідає положенням п.4 Розділу XV Закону України №1058, який визначає, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, а тому суд доходить висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача.
Щодо позовних вимог призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці 25.04.2025р пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., суд зазначає наступне.
Згідно Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби; розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01.05.2016. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктом 5 Порядку №622 передбачено, що призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до п.п. 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:
1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу;
2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;
3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).
Судом встановлено, що позивач разом із заявою надав відповідачу довідки ГУ ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р.
Відповідач не зазначив у відзиві або оскаржуваному рішенні щодо невідповідності наданих позивачем йому довідко формам затвердженим постановою КМУ №622 або оформленим з порушенням. 
Згідно ст.8 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону. Якщо адміністративний орган змінює оцінку та висновки в однакових чи подібних справах, він зобов`язаний надати належне обґрунтування такої зміни.
Проте відповідач безпідставно не врахував вищенаведені довідки з підстав того, що суд не зобов`язував зарахувати вказані довідки для обчислення пенсії, тоді як дати оцінку цим документам його зобов`язує закон, та він не може їх просто залишити без уваги тільки через те, що суд його до цього не примушував, так як він як суб`єкт владних повноважень та повинен дотримуватися принципів адміністративної процедури визначених ст.4 ЗУ № 2073, що є його обов`язком.
Таким чином враховуючи те, що відповідач безпідставно не прийняв надані позивачем довідки та у відзиві не зазначив обґрунтовані підстави для їх не врахування, то суд вважає, що з метою захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача під час переведення позивача на пенсію за ЗУ «Про державну службу» врахувати довідки Головного управління ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.
Позивач сплатила судовий збір у розмірі 968,96 гривень, тому ці витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, ст. ст. 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №154950006213 від 16.10.2025 року;
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 25.04.2025р пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках ГУ ДПС в Одеській області №251/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р., №253/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р. та №252/15-32-10-02-12 від 22.04.2025р.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Код ЄДРПОУ: 20551088 , адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі – 968,96 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення складено 30.04.2026 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустках, а також на лікарняному.

Суддя Ю.В. Харченко