П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16244/25	

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі № 420/16244/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 загону морської охорони) в частині здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2012-2013 роки, одноразової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, підйомної допомоги, яку ОСОБА_1 отримав в травні та листопаді 2014 року, грошової компенсації за невикористані дні основної (щорічної) відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 загону морської охорони) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2012-2013 роки, одноразову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену пунктом 2 статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” підйомну допомогу, яку ОСОБА_1 отримав в травні та листопаді 2014 року, грошову компенсацію за невикористані дні основної (щорічної) відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом командира НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 04.08.2014 року № 46-ОС “Про особовий склад” позивача було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. В ході вивчення особистих карток грошового забезпечення та архівних відомостей за 2012-2014 роки, отриманих з Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України 18.04.2025, було встановлено, що військовою частиною НОМЕР_2 допомога для оздоровлення за 2012-2013 роки, одноразова допомога при звільненні з військової служби, підйомна допомога, яку позивач отримав в травні та листопаді 2014 року, грошова компенсація за невикористані дні основної (щорічної) відпустки були нараховані та виплачені йому без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій". 28.04.2025 представник позивач через Урядовий контактний центр звернувся до військової частини НОМЕР_2 з вимогою нарахувати та виплатити позивачу допомогу для оздоровлення за 2012-2013 роки, одноразову допомогу при звільненні з військової служби, підйомну допомогу, яку він отримав в травні та листопаді 2014 року, грошову компенсацію за невикористані дні основної (щорічної) відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. 19.05.2025 року позивач отримав письмову відповідь від військової частини НОМЕР_2 (вих.№09/С-213/204 від 16.05.2025 р.), в якій зазначено, що вимоги не підлягають задоволенню. Позивач уважає таку бездіяльність військової частини НОМЕР_2 протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що враховуючи положення Постанови № 889 та Інструкції №73 у системному зв`язку із нормами статей 9 і 10 Закону № 2011-XII, винагорода, яка встановлена Постановою № 889 має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, виплачується, як доповнення до суми грошового забезпечення і тільки на підставі наказу командира. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку і умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат (грошова допомога на оздоровлення тощо). Крім цього, як вказав відповідач, Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, який був чинним у спірний період, та втратив чинність 25.06.2018 (далі Інструкція №425). Підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 Розділу ІІІ Інструкції №425 передбачено: “Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.”. Наказ Міністерства внутрішніх справ України №73 від 2 лютого 2016 року, яким було затверджено вищезазначену Інструкцію №73, на час виникнення спірних правовідносин не було визнано таким, що не відповідає чинному законодавству, був чинний до 09.11.2018, а тому, здійснюючи нарахування та оплату допомоги для оздоровлення у 2012, 2013 роках, підйомної допомоги та грошової компенсації за невикористані дні основної (щорічної) відпустки, нараховані та виплачені позивачу у 2014 році, нами було враховано та виконано чинний наказ №73 Міністерства внутрішніх справ України, та чинний наказ №425 Адміністрації Державної прикордонної служби України як того вимагає військовий обов`язок та Статути Збройних сил України, а тому такі наші дії не носять ознак протиправності. Відповідно, як вказав відповідач, жодними діями військової частини НОМЕР_2 за вказаний у позовній заяві період, не було порушено законні права та інтереси позивача, а тому позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він заперечує проти доводів відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 27.02.2026 у справі № 420/16244/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 загону морської охорони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково.
Визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2012 року, грошової допомоги на оздоровлення у квітні 2013 року, підйомної допомоги в травні та листопаді 2014 року, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в серпні 2014 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в серпні 2014 року, без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій”.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 загону морської охорони) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у вересні 2012 року; грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у квітні 2013 року; підйомної допомоги, виплаченої в травні та листопаді 2014 року; компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, виплаченої в серпні 2014 року та одноразової грошової допомоги при звільненні, виплаченої в серпні 2014 року з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій”, ураховуючи раніше виплачені суми.
В задоволені решти позовних вимог відмовив.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу з серпня 2012 року по серпень 2014 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер. 
За наведеного суд першої інстанції виснував, що у спірному випадку щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення, підйомна допомога, компенсація за невикористані дні відпустки та допомога при звільненні. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Військової частини НОМЕР_2 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень Постанови № 889 та Інструкції №73 у системному зв`язку із нормами статей 9 і 10 Закону № 2011-XII, винагорода, яка встановлена Постановою № 889 має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, виплачується, як доповнення до суми грошового забезпечення і тільки на підставі наказу командира.
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 загоні морської охорони) з 26.10.2011 по 04.08.2014, що не заперечується сторонами 
Згідно особистих карток грошового забезпечення та архівної відомості за 2012-2014 роки, з серпня 2012 року по серпень 2014 року позивач отримував додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій".
Також з особистих карток грошового забезпечення та архівної відомості за 2012-2014 роки убачається, що в період служби позивач отримував:
- допомогу на оздоровлення у 2012, 2013 роках (у вересні 2012 року у розмірі 3726,97 грн, у квітні 2013 року у розмірі 4410,31 грн);
- одноразову допомогу при звільненні з військової служби в серпні 2014 року у розмірі 47405,38 грн;
- підйомну допомогу в травні та листопаді 2014 року, у розмірі 4428,08 грн та 8500,66 грн відповідно;
- грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в серпні 2014 року у розмірі 4865,65 грн.
28.04.2025 позивач через представника звернувся через Урядовий контактний центр до військової частини НОМЕР_2 з вимогою нарахувати та виплатити допомогу для оздоровлення за 2012-2013 роки, одноразову допомогу при звільненні з військової служби, підйомну допомогу, яку він отримав в травні та листопаді 2014 року, грошову компенсацію за невикористані дні основної (щорічної) відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. 
У відповідь на вказане звернення, військова частина НОМЕР_2 , листом за вих.№09/С-213/204 від 16.05.2025, повідомила, що підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 Розділу III наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425 визначено, що розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги. У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” (далі - Постанова №889) визначено порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди. Враховуючи зазначене, військова частина вказала, що порушене питання у зверненні щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення, одноразову допомогу при звільнені з військової служби, підйомну допомогу, грошову компенсацію за невикористані дні відпустки із врахуванням у складі її розміру щомісячної грошової додаткової винагороди, передбаченої Постановою №889, не підлягає задоволенню.
Позивач уважає протиправною бездіяльність відповідача в частині здійснення перерахунку та виплати йому допомоги для оздоровлення за 2012-2013 роки, одноразової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, підйомної допомоги, яку він отримав в травні та листопаді 2014 року, грошової компенсації за невикористані дні основної (щорічної) відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч.1 ст.9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За приписами ч.ч.2, 3 ст.9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Згідно з частиною 3 статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:
підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Згідно з частиною 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до частини 3 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (пункт 2 постанови КМУ №1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”).
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 393 від 13.04.2011, № 620 від 27.06.2012) (далі - Постанова №889) установлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством надзвичайних ситуацій та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889).
Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно особистих карток грошового забезпечення та архівної відомості за 2012-2014 роки, з серпня 2012 року по серпень 2014 року позивач отримував додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій".
Також апеляційним судом з особистих карток грошового забезпечення та архівної відомості за 2012-2014 роки убачається, що в період служби позивач отримував:
- допомогу на оздоровлення у 2012, 2013 роках (у вересні 2012 року у розмірі 3726,97 грн, у квітні 2013 року у розмірі 4410,31 грн);
- одноразову допомогу при звільненні з військової служби в серпні 2014 року у розмірі 47405,38 грн;
- підйомну допомогу в травні та листопаді 2014 року, у розмірі 4428,08 грн та 8500,66 грн відповідно;
- грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в серпні 2014 року у розмірі 4865,65 грн.
При цьому, до складу грошового забезпечення, з якого проведено обчислення грошової допомоги на оздоровлення за 2012, 2013 роки, підйомної допомоги виплаченої в травні та листопаді 2014 року, компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889.
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказану обставину не заперечує, а правомірність своїх дій обґрунтовує покликанням на Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 та Інструкцію № 425.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, спірне питання в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги, стосується нарахування та виплати позивачу вказаних виплат без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
Колегія суддів зауважує, що на момент виникнення спірних правовідносин умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України було врегульовано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 20.05.2008 №425 (далі - Інструкція №425).
Згідно з пунктом 1.2 розділу І Інструкції №425, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення;
місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
До складу місячного грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія).
Згідно з підпунктами 3.7.1., 3.7.4. пункту 3.7. розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) у разі вибуття в щорічну основну відпустку виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до підпункту 4.9.5. пункту 4.9. розділу ІV Інструкції №425 у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у підпунктах 4.9.3 та 4.9.4 цієї Інструкції, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Згідно підпункту 4.9.10. пункту 4.9. розділу ІV Інструкції №425 грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, провадиться, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день звільнення з військової служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Відповідно до підпункту 4.10.1. пункту 4.10. розділу ІV Інструкції №425 особам офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Особам офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, що визначені Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення військовослужбовців, які проходять службу за контрактом на посадах рядового, сержантського і старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1994 року № 150, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з підпунктом 4.10.6. пункту 4.10. Інструкції №425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються:
для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і додаткові види грошового забезпечення (щомісячні надбавки, доплати, премія);
для військовослужбовців, які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних начальників (командирів), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, надбавка за вислугу років, додаткові види грошового забезпечення (щомісячні надбавки, доплати, премія), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до чинного законодавств.
Водночас, порядок виплати підйомної допомоги передбачений Інструкцією про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.04.2012 № 276 (далі - Інструкція № 276).
Відповідно до пункту 1 Інструкції № 276 військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір підйомної допомоги визначається за посадою, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). До складу місячного грошового забезпечення не включається винагорода за бойове чергування та морське грошове забезпечення (пункт 2 Інструкції №276).
Отже, виплата грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні безпосередньо залежить від розміру місячного грошового забезпечення.
Апеляційний суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20.01.2022 у справі № 520/15971/2020, вирішуючи питання врахування/неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 у складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги при звільненні, зазначив, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Зміст Постанови №889 свідчить, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.
Встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.
Отже, виключивши піднормативним актом щомісячну додаткову грошову винагороду зі складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат Міністерство внутрішніх справ України вийшло за межі наданого предмету регулювання порядку виплати такої винагороди.
Крім того, ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби (див. пункти 38-44 вищевказаної постанови Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 520/15971/2020).
Тотожній висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №825/997/17, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом України в постановах від 04.11.2014 у справі № 21-473а14, від 03.03.2015 у справі № 21-32а15 та від 19.05.2015 у справі № 21-466а15.
Також апеляційний суд зауважує, що у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 Верховний Суд зазначив, що застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Згідно з частинами другою, третьої статті 9 Закону №2011-ХІІдо складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. Встановивши, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 дійшов висновку, що така винагорода не може вважатись одноразовою, відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.
Як правильно встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу з серпня 2012 року по серпень 2014 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер. 
Відтак, у спірному випадку щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення, підйомна допомога, компенсація за невикористані дні відпустки та допомога при звільненні. 
Отже, виплативши позивачу грошову допомогу на оздоровлення у вересні 2012 року, у квітні 2013 року, підйомну допомогу в травні та листопаді 2014 року, одноразову грошову допомогу при звільненні та компенсацію за невикористані дні відпустки в серпні 2014 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, відповідач порушив вимоги законодавства щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок та виплату за спірні періоди грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі № 420/16244/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк