П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1789/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А. Дата і місце ухвалення: 08.04.2026р., м. Одеса  	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року про прийняття звіту військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. по справі №420/1789/24 задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень, починаючи з липня 2022 року по листопад 2022 року включно, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2025р. здійснено заміну відповідача військової частини НОМЕР_2 на її правонаступника - військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2026р. задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №420/1789/24 в порядку статті 382 КАС України.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати протягом одного місяця з дати прийняття цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року по справі №420/1789/24.
31.03.2026р. до суду першої інстанції від військової частини НОМЕР_1 надійшов звіт про виконання судового рішення по справі №420/1789/24.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2026р. прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. по справі №420/1789/24 в частині проведення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з липня 2022 року по листопад 2022 року включно, у розмірі 315 548,16 грн.
Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення в частині виплати нарахованої ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 315548,16 грн., протягом 3-х (трьох) місяців з дати отримання копії даної ухвали.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 08.04.2026р. та постановити нову ухвалу, якою накласти на керівника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 штраф у розмірі 40 прожиткових мінімумів не невиконання рішення суду та встановити строк для подання звіту про фактичну виплату із зарплатного рахунку (КЕКВ 2112) 10 календарних днів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні питання про прийняття звіту військової частини НОМЕР_1 суд першої інстанції, замість оперативного примусу, встановив відповідачу строк на виконання рішення в частині виплати донарахованих позивачу сум у три місяці. Це означає, що ОСОБА_1 , який чекав на розгляд справи 11 місяців та на виконання рішення ще 16 місяців, має чекати ще квартал, за наявності в матеріалах справи доказів, що на рахунку військової частини НОМЕР_1 за КЕКВ 2112, який є зарплатним рахунком, є 21 173 910,91 грн. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що необхідність негайної виплати заборгованості саме за рахунок наявних коштів за КЕКВ 2112 (Грошове забезпечення) обґрунтовується критичною потребою ОСОБА_1 у безперервному та високовартісному медикаментозному лікуванні. Згідно з листком призначень від 10.04.2026р., позивач потребує щоденного прийому антикоагулянтів (Едоксакорд), нейропротекторів (Кваніл, Альцмерат) та гіпоглікемічних препаратів (Метформін) для запобігання рецидиву інсульту та лікування діагностованого тромбозу правої плечової вени. Відсутність коштів, які протиправно утримуються відповідачем, робить неможливим виконання лікарських рекомендацій, що створює пряму загрозу життю ОСОБА_1 . За таких обставин, звільнення керівника ВЧ НОМЕР_1 від відповідальності у вигляді штрафу є виявом безкарності за ігнорування потреб пораненого ветерана, який перебуває у критичному медичному стані.
Військова частина НОМЕР_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначила, що відповідач вчинив та продовжує вчиняти вичерпні дії, спрямовані на якнайшвидше виконання рішення суду по справі №420/1789/24 в межах, визначених чинним законодавством. В свою чергу, повнота та своєчасність отримання необхідного для виконання рішення суду по цій справі фінансування – не обумовлена подальшим вчиненням військовою частиною НОМЕР_1 будь-яких інших дій, окрім як уточнення потреб в коштах на кожен наступний місяць та подання до забезпечувального органу (розпорядника бюджетних коштів другого рівня) відповідних заявок. Відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення коштів за рахунок бюджетних асигнувань КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». Зазначає, що підпунктом 9 пункту 2.6 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012р. №333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21.06.2012р. №754), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.03.2012р. за №456/20769, визначено, що за кодом 2800 «Інші поточні видатки» здійснюється виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), крім виплат, передбачених підпунктами 24 та 28 підпункту 2.5.3 пункту 2.5 цієї глави цієї Інструкції, щодо: відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду; інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в їх системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів справи, у поданому 31.03.2026р. до суду першої інстанції звіті про виконання судового рішення по справі №420/1789/24 військова частина НОМЕР_1 зазначила, що:
- на виконання приписів ст.ст. 99, 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV, п.5.5 розділу 5 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016р. №744, військовою частиною 25.01.2025р. було подано рапорт про необхідність зобов`язати помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово – економічної служби військової частини НОМЕР_1 виконати рішення суду шляхом проведення відповідних нарахувань та виплат позивачу; 
- в подальшому, фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 відповідно до вище вказаного рапорту було невідкладно замовлено кошти для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. у справі №420/1789/24, що підтверджується розрахунком потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , які подаються щомісячно наростаючим підсумком.
Після надходження на рахунок військової частини НОМЕР_1 зазначених в заявці на фінансування бюджетних асигнувань у розмірі 315548,16 грн., грошові кошти відповідно до рішення суду будуть негайно виплачені ОСОБА_1 в передбачений спосіб, про що йому буде повідомлено наявними засобами зв`язку.
До вказаного звіту відповідачем долучено довідку-розрахунок додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 , розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців звільнених військової служби, основну заявку-розрахунок від 09.03.2026р. за №15 на березень 2026 р.
Суд першої інстанції, дослідивши надані відповідачем докази, дійшов висновку про часткове виконання військовою частиною НОМЕР_1 судового рішення по справі №420/1789/24, зокрема, в частині нарахування додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою 3168, та подання у встановленому порядку заявки на виділення коштів. Суд зазначив, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.
За наведених обставин, керуючись положеннями частини 11 статті 382-3 КАС України, суд дійшов висновку про прийняття звіту військової частини НОМЕР_1 про часткове виконання судового рішення та, одночасно, про необхідність встановлення нового строку для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що судом першої інстанції не перевірено наявність на рахунках військової частини коштів, за рахунок яких остання має можливість виконати судове рішення по справі №420/1789/24. Апелянт стверджує, що у такому випадку наявні підстави для накладення на керівника військової частини штрафу за ухилення від виконання судового рішення.
Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно ч.ч.2, 3 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Частиною п`ятою статті 382-3 КАС України визначено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Згідно ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Таким чином, з вказаних норм слідує, що прийняття рішення про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може мати місце у випадку відмови у прийнятті судом звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
У даному ж випадку оскаржуваною ухвалою від 08.04.2026р. судом першої інстанції прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 по справі № 420/1789/24 в частині проведення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, за період з липня 2022 року по листопад 2022 року включно у розмірі 315548,16 грн. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення суду в частині виплати нарахованої додаткової винагороди.
Таким чином, при постановленні спірної ухвали суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ч.11 ст.382-3 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судове рішення у справі №420/1789/24 не виконується військовою частиною НОМЕР_1 протягом 16 місяців, оскільки обов`язок по виконанню зазначеного судового рішення у військової частини НОМЕР_1 виник тільки 31.12.2025р. – після заміни ухвалою суду відповідача у справі.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 в січні 2026 року розпочала вчиняти дії, спрямовані на виконання рішення суду, а саме: здійснила нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168; сформувала заявку-розрахунок на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям на виконання судових рішень, до якої включила відомості про ОСОБА_1 .
За наведених обставин колегія суддів наразі не вбачає підстав для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу в порядку ч.3 ст.382-3 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Як вже зазначалося, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції встановив військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту в частині виплати на користь ОСОБА_1 донарахованих сум – три місяці з дати отримання копії даної ухвали. 
Однак, судом першої інстанції не наведено обґрунтування щодо необхідності встановлення військовій частині саме максимального строку для подання звіту, передбаченого ч.3 ст.382-1 КАС України. 
При вирішенні питання про встановлення нового строку для подання звіту судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам ОСОБА_1 про наявність на рахунках військової частини коштів, необхідних для виплати йому заборгованості, не перевірено таких доводів позивача, а також залишено поза увагою роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, викладені у листі від 08.12.2025р. за вих. №220/13/28114, згідно якого виконання рішення суду, яке стосується виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
З наявної в матеріалах справи виписки по рахунках військової частини вбачається, що станом на 30.03.2026р. за вказаним КЕКВ вихідний залишок складає 21 173 910.91 грн. 
Також, судом залишено поза увагою, що ОСОБА_1 проходить лікування травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що вбачається зі змісту судового рішення по справі №420/1789/24 та підтверджується матеріалами справи. 
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про скасування оскаржуваної ухвали від 08.04.2026р. про надання військовій частині НОМЕР_1 строку три місяці для подання звіту про виконання рішення суду по справі №420/1789/24 в частині проведення виплати ОСОБА_1 нарахованих сум грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення – про надання відповідачу строку 20 днів для подання звіту про виконання рішення суду у відповідній частині. 
В іншій частині оскаржувана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2026р. підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п.1, п.2 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року скасувати в частині встановлення військовій частині НОМЕР_1 строку в три місяці для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року по справі №420/1789/24 в частині виплати нарахованої ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 315548,16 грн.
Постановити в цій частині по справі нове судове рішення, яким встановити військовій частині НОМЕР_1 строк для подання до Одеського окружного адміністративного суду звіту про виконання судового рішення по справі №420/1789/24 в частині виплати нарахованої ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 315548,16 грн., протягом 20 днів з дати отримання копії даної постанови апеляційного суду.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 14 травня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук