Справа № 453/855/26
№ провадження 3/453/342/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м. Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Ясінський Ю.Є., з участю прокурора Стельмаха О.Р. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кусь Ю.О., розглянувши матеріали, отримані від Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, депутат Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, інд. Код НОМЕР_1 

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи депутатом Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області VIII демократичного скликання, являючись суб`єктом відповідальності відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», не своєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, а саме така була подана 01 квітня 2025 року о 00 годині 26 хвилині.
Адвокат Кусь Ю.О., у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні, долученому до матеріалів справи(вх.№5218 від 24 червня 2026 року).
У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що дійсно декларацію подав із запізненням, оскільки збирав відомості про доходи дружини та завис сайт НАЗК.
Прокурор Стельмах О.Р., у судовому засіданні зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з чим, просив накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки строк притягнення рахується з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, а не з моменту вчинення такого правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та висновку прокурора, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд приходить до таких висновків.
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно із ч.4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язане з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої ст.38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.
Так, у справі «Волков протиУкраїни» (ОlеksаndrVоlkovv.Ukraine,рішення від 09.01.2013 року, заява №21722/11) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень» (§ 137, 139).
Також, практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (ОАО Neftyanaya KompaniyaYukos v. russia, § 571).
01 травня 2026 року оперуповноважений 6-го сектору (протидії корупції) УСР у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України старшим лейтенантом поліції Горбулько Ю.С. склав відносно ОСОБА_1 протокол №376 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за ч.1 ст.172-6 КУпАП. У протоколі зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 00.26 год 01 квітня 2025 року (час та дата невчасного подання декларації).
Датою виявлення правопорушення у вказаному протоколі вказано 01 травня 2026 року (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення).
Суд не погоджується з твердженнями захисника, що моментом виявлення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією є час отримання уповноваженими органами інформації про можливе його вчинення, наявність ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки такі твердження не ґрунтуються на жодній нормі закону, а Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено жодних виключень щодо обчислення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією категорією справ.
Водночас, суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є окремою процесуальною дією, що вчинена на підставі виявленого факту порушення. А факт виявлення порушення це окрема подія, що завжди передує складанню протоколу про адміністративне правопорушення.
Відтак, моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на думку суду, є суб`єктивний момент отримання уповноваженим органом інформації про таке правопорушення.
Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, лише 01.04.2025 о 00:26 год., тобто несвосчасно.
Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, у ОСОБА_1 - відсутні.
Тобто, днем вчинення означеного правопорушення є 01 квітня 2025 року, днем виявлення 01 травня 2026 року.
Таким чином строки притягнення до адміністративної відповідальності, встановлені ч.4 ст.38 КУпАП у даній справі не сплили.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та його вина повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме: -протоколом про адміністративне правопорушення № 376 від 01.05.2026 року; -копією декларації (щорічної) за 2024 рік; - письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи. 
Вказані докази є належними і допустимими, та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та винність останнього в його вчиненні.
Відтак, ОСОБА_1 , маючи фізичну та технічну можливість подати до Реєстру декларацію, проігнорувавши вимоги закону, не вжив необхідних та достатніх заходів щодо своєчасної її подачі. Підтверджуючих документів поважності причин несвоєчасної подачі декларації, технічної несправності сайту НАЗК ОСОБА_1 суду не надав, докази щодо поважності невиконання вимог фінансового контролю також відсутні і в матеріалах справи.
Таким чином, беручи до уваги, що наданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить всю необхідну інформацію для винесення постанови по суті, суд вважає, що в задоволені клопотання слід відмовити.
ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє так діяльність (при звільненні), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
При накладенні стягнення, відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.
Згідно із ст.40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 283-285, 287, 307-308 КпАП України, суддя -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Положеннями статей 307 та 308 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та стягнення у подвійному розмірі визначеного штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Є. ЯСІНСЬКИЙ