Єдиний унікальний номер 341/943/26 
Номер провадження 2/341/848/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
03 липня 2026 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

УСТАНОВИВ
ТзОВ «Факторинг партнерс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 19.04.2021 № 003/01238/04/21 у розмірі 24708,0 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 13000,0 грн. 
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 19.04.2021 № 003/01238/04/21, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 24708,0 грн, з яких: 9483,79 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 15224,21 грн – розмір заборгованості за нарахованими процентами.
Ухвалою суду від 11.06.2026 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 02.07.2026.
У судове засідання 02.07.2026 сторони не з`явились.
Представниця позивача у позовній заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження з датою судового засідання надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, яка повернулась до суду у зв`язку з відсутністю відповідача за цією адресою. 
Водночас до позову долучено докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками за адресою його зареєстрованого місця проживання.
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на приписи ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
19.04.2021 між ТзОВ «Сенс кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 003/01238/04/21 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 7-8).
Відповідно до п. 2.1 Договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 10000,0 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. 
Перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання цього Договору, перерахування (видачі) коштів позичальнику і складає 270 календарних днів (п. 4.1.1 Договору).
Тип процентної ставки – фіксована (п. 4.1.2 Договору).
Згідно з п. 4.1.4 сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів з урахуванням ануїтентного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 239,3889 % річних від суми кредиту з першого до 11 платежу та 2657,5285 % річних з 12 до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку зі сплатою кожні п`ятнадцять днів 9,8379 % з першого до 11 платежу та 109,2135 % з 12 до останнього платежу, за період дії Договору – 314,8733 %.
Договір підписаний від імені ОСОБА_1 власноруч 19.04.2021.
До матеріалів справи надано паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування.
Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 19.04.2021 підтверджується, що ТзОВ «Сенс кредит» 19.04.2026 видало ОСОБА_1 10000,0 грн. підстава – кредитний договір від 19.04.2021 № 003/01238/04/21 (а. с. 9).
До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості  ОСОБА_1 за Договором від 19.04.2021 № 003/01238/04/21, відповідно до якого станом на 14.01.2022 заборгованість становить 24708,0 грн, з яких: 9483,79 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 15224,21 грн – розмір заборгованості за нарахованими процентами (а. с. 11).
З указаного розрахунку суд установив, що 19.04.2021 надано кредит у розмірі 10000,0 грн. Протягом періоду з 19.04.2021 до 16.09.2021 відповідачу нараховувались проценти відповідно до умов Договору за ставкою 9,84 % річних, з 01.10.2021 до 14.01.2022 відповідачу нараховувались проценти за ставкою 109,21 % річних. 11.06.2021 відповідач сплатив заборгованість у розмірі 1500,0 грн, з яких 983,79 грн зараховано на погашення процентів, 516,21 грн зараховано у тіло кредиту і це враховано у розрахунку. 
Таке нарахування процентів та строк їх нарахування (270 днів) відповідають погодженим сторонами Договору умовам, які відповідач прийняв, частково виконував шляхом отримання коштів, їх використання та часткової сплати заборгованості.
01.05.2023 між ТзОВ «Сенс кредит» та ТзОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу № 34-ФП-СК-202305 (далі – Договір факторингу).
Виконання умов Договору факторингу підтверджено копіями акта прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу, витягу з реєстру боржників до Договору факторингу, платіжного доручення, що підтверджує оплату за Договором факторингу.
На підставі Договору факторингу від 01.05.2023 № 34-ФП-СК-202305 право вимоги за кредитним Договором до відповідача від ТзОВ «Сенс кредит» перейшло ТзОВ «Факторинг партнерс».
Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Нормами статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 514 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за Договором від ТзОВ «Сенс кредит» перейшло ТзОВ «Факторинг партнерс» на підставі Договору факторингу від 01.05.2023 № 34-ФП-СК-202305.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Так, у Договорі містяться конкретні умови використання коштів, зокрема відсоткові ставки за користування кредитом, з якими відповідач  ОСОБА_1 ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного Договору, отримання коштів і часткового погашення заборгованості за процентами.
Отже, суд установив, що відповідач був ознайомлений з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодився.
Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку  ОСОБА_1 умов Договору від 19.04.2021 № 003/01238/04/21, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 24708,0 грн. Така заборгованість складається з: 9483,79 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 15224,21 грн – розмір заборгованості за нарахованими процентами.
Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема копіями Договору, паспортом споживчого кредиту, видаткового касового ордеру, розрахунком заборгованості, договором факторингу тощо.
Водночас  ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав.
При цьому суд зазначає, що заявлені до стягнення у цій справі кошти в сумі 15224,21 грн є саме нарахованими відповідно до умов Договору процентами за користування кредитом. Тобто, заявлені до стягнення в цій частині кошти не є штрафними санкціями (штраф, пеня) чи нарахованими відповідачу відсотками як відповідальність за час прострочення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які суд може зменшити відповідно до практики Верховного Суду.
З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог у цій частині, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,0 грн, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: копією договору про надання правової допомоги від 02.07.2024 № 02-07/2024, укладеним між ТзОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс»; копією заявки на надання юридичної допомоги від 01.04.2026 № 3033, відповідно до якої надання усної консультації з вивчення документів дві години – 4000,0 грн, складання позовної заяви три години – 9000,0 грн; витяг з акту про надання юридичної допомоги від 30.04.2026 № 33.
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вирішуючи питання про стягнення витрат позивача на правничу допомогу, суд ураховує, складність справи, яка є типовою, і участь у ній адвоката мала місце на підставі загального договору, укладеного між позивачем та АО «Лігал ассістанс» про комплексний супровід судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами. Тобто, у межах цього договору адвокати адвокатського об`єднання представляють інтереси фінансової установи у типових справах. Також, суд ураховує неспівмірність між ціною позову (24708,0 грн) та заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу (13000,0 грн).
Отже, оцінюючи обгрунтованість заяви позивача в контексті положень частини 4 статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, яка є типовою, та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 13000,0 грн є необгрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи складність справи, об`єктивно наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,0 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а. с. 6).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за Договором від 19.04.2021 № 003/01238/04/21 у розмірі 24708,0 грн, з яких: 9483,79 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 15224,21 грн – розмір заборгованості за нарахованими процентами. 
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,0 грн.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.
Учасники:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ ЄДРПОУ 42640371;
відповідач –  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ