ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 м. Дніпро Справа № 904/7021/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач)
суддів, Андрейчука Л.В., Левшиної Г.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 (повний текст якого підписаний 16.03.2026) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 (повний текст якого підписаний 30.03.2026, суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/7021/25,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД"
про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 290 777,25 грн, з яких: основний борг у розмірі 274 681,96 грн; інфляційні втрати в розмірі 2 879,52 грн; пеня в розмірі 13 215, 77 грн.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №008080 поставки товару від 21.05.2025 в частині повної та своєчасної поставки товару належної якості. 
18.03.2026 від позивача через систему "Електронний суд" на дійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “САХАРА ЛТД” на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 600,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/7021/25 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" основного боргу в розмірі 274 681,96 грн, пені в розмірі 13 215,77 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 879,52 грн, судовий збір у розмірі 3489,33 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 у справі №904/7021/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 600,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД", в якій просить змінити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/7021/25 в частині стягнення пені, зменшивши її розмір з 13 215,77 грн до 1 000,00 грн відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Не погодившись із зазначеним додатковим рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД", в якій просить змінити додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 у справі №904/7021/25 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з 9 600,00 грн до 3 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги на рішення від 16.03.2026 та на додаткове рішення від 30.03.2026 ТОВ «Сахара ЛТД» та узагальнення її доводів

ТОВ «Сахара ЛТД» оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені в розмірі 13 215,77 грн, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Скаржник просить змінити судове рішення та зменшити розмір пені до 1 000,00 грн на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, наполягаючи на тому, що місцевий суд безпідставно відхилив його клопотання.
Обґрунтовуючи свою позицію, скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо усвідомлення сторін про воєнний стан на момент укладення договору у травні 2025 року. Відповідач наголошує, що він посилався не на форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності, а на право суду зменшити неустойку за наявності обставин, що мають істотне значення. При цьому приписи статті 551 ЦК України не містять вимог щодо непередбачуваності таких обставин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 367/7401/14-ц.
Такими істотними обставинами скаржник вважає енергетичну кризу в Україні восени-взимку 2025 року, спричинену масованими ракетними ударами у листопаді 2025 року та тривалими відключеннями електроенергії (до 12 годин на добу). Зазначені події безпосередньо збіглися з періодом нарахування пені (з 15.10.2025 по 11.12.2025), критично погіршили умови господарської діяльності відповідача та платоспроможність його контрагентів, а тому не могли бути враховані як звичайний операційний ризик під час укладення договору.
Крім того, скаржник звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів завдання позивачу реальних майнових збитків чи погіршення його фінансового стану внаслідок прострочення оплати, що з огляду на правову позицію Верховного Суду у справі № 915/551/24 є самостійною підставою для зменшення неустойки. Натомість відповідач демонстрував добросовісну поведінку та відсутність умислу на ухилення від розрахунків, очікувано виконавши часткову оплату боргу в розмірі 50 000,00 грн у грудні 2025 року.
На переконання скаржника, суд першої інстанції фактично ухилився від реалізації своїх дискреційних повноважень щодо встановлення балансу інтересів сторін, які закріплені у постанові Об`єднаної палати КГС ВС у справі № 911/2269/22 та не обмежені жодним «універсальним мінімальним розміром». У зв`язку з цим відповідач просить апеляційний суд самостійно оцінити наявні в матеріалах справи обставини та зменшити розмір спірної пені до заявлених 1 000,00 грн.

Разом з тим, ТОВ «Сахара ЛТД» оскаржує додаткове рішення суду першої інстанції від 30.03.2026, яким з відповідача стягнуто 9 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Скаржник посилається на нез`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам, у зв`язку з чим просить змінити додаткове рішення та зменшити розмір витрат до 3 000,00 грн. На переконання відповідача, місцевий суд порушив норми статті 126 ГПК України та ухилився від належної перевірки заявлених витрат за критеріями реальності, пропорційності та розумної необхідності.
Скаржник наголошує, що суд першої інстанції задовольнив заяву позивача в повному обсязі, мотивуючи це виключно відсутністю окремих заперечень з боку відповідача. Такий підхід прямо суперечить правовій позиції Верховного Суду (зокрема, у справах № 922/445/19 та № 905/1795/18), відповідно до якої відсутність заперечень іншої сторони не звільняє суд від обов`язку самостійно оцінити співмірність адвокатських витрат. Крім того, відповідач у поданих раніше письмових поясненнях по суті спору вже заперечував проти розмірності вимог позивача, що суд мав врахувати при ухваленні додаткового рішення.
Аналізуючи зміст акту наданих послуг, скаржник вказує на безпідставність включення до першої позиції (1 600,00 грн за 2 години) технічних операцій та внутрішньої організаційної роботи. Ознайомлення з документами, зустріч з клієнтом та виготовлення скан-копій за своєю суттю є лише підготовчими діями, а копіювання взагалі не потребує юридичної кваліфікації та не відноситься до видів адвокатської діяльності згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц щодо обов`язковості критерію реальності адвокатських витрат, скаржник вважає, що відшкодуванню підлягає лише 1 година усної консультації (800,00 грн).
Щодо другої позиції акту (8 000,00 грн за 10 годин на розрахунки та підготовку позову), відповідач зазначає, що цей обсяг часу є штучно завищеним та не відповідає критерію розумної необхідності. Справа про стягнення заборгованості за договором поставки є типовою, розглядалася у спрощеному провадженні без виклику сторін, а представник позивача не брав участі в судових засіданнях і не готував інших процесуальних документів. Більше того, адвокат Семенюк О.В. веде аналогічні справи для позивача (справи № 904/6979/25 та № 904/6897/25), використовуючи шаблонні позовні заяви, в одній із таких тотожних справ суд визнав витрати Семенюка О.В. завищеними та самостійно зменшив їх.
Скаржник підсумовує, що сума у розмірі 3 000,00 грн є цілком достатньою та пропорційною компенсацією для справи такого рівня складності, оскільки повністю покриває розумно необхідний час (3– 4 години) на консультування та підготовку стандартного позову. За таких умов автоматичне стягнення судом першої інстанції всієї суми за відсутності належного обґрунтування є неправомірним та порушує баланс інтересів сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" своїм правом на подачу відзиву на апеляційні скарги не скористалось. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач), судді Левшина Г.В., Андрейчук Л.В.
Ухвалою від 09.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/7021/25 залишено без руху надано апелянту 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме доплатити судовий збір у сумі 3 395,72 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.
На виконання вимог ухвали, 20.04.2026 у строк встановлений судом для усунення недоліків, через підсистему “Електронний суд” від скаржника надійшло клопотання від 19.04.2026 про усунення недоліків, відповідно до якого останнім надано докази сплати судового збору у розмірі 3 395,72 грн.
Ухвалою від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 по справі № 904/7021/25. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач), судді Левшина Г.В., Андрейчук Л.В.
Ухвалою від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 по справі № 904/7021/25. Об`єднано скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на додаткове рішення від 30.03.2026 до спільного розгляду із скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на рішення від 16.03.2026. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Частинами 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" (покупець) укладено договір № 008080 поставки товару від 21.05.2025 (далі-договір) з протоколом узгодження розбіжностей.
Згідно пункту 1.1. договору постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору. 
Відповідно до п. 1.2. договору сторони застосовують до даного договору умови DDР - доставка постачальником товару в пункт, вказаний покупцем (редакція "ІНКОТЕРМС" 2010 року).
Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару (п. 1.3. договору).
Пунктом 2.1. договору передбачено, що найменування та кількість товару зазначається в додатках або накладних, які є невід`ємними частинами цього договору.
Згідно п. 3.1. договору ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів постачальника, що є додатками до цього договору. Оплата здійснюється в національній валюті України. Фактом погодження покупцем ціни та вартості товару вважається підписана сторонами накладна.
Загальна сума цього договору відповідає загальній сумі всіх накладних на підставі яких здійснюється постачання товару, відповідно до умов цього договору (п. 3.2. договору).
Відповідно до п. 3.3. договору покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію поставленого постачальником товару, протягом (але не пізніше) 28 (двадцяти восьми) календарних днів з моменту передачі такої партії товару. В разі порушення покупцем терміну оплати товару вказаного в цьому пункті, постачальник вправі призупинити послідуючі поставки, аж до моменту повного погашення Покупцем заборгованості за поставлений раніше товар.
На виконання умов договору, Позивачем було поставлено Товар на загальну суму 291 217,04 грн., що підтверджується видатковими накладними: № ДНЕ-094454 від 16.09.2025р. на загальну суму 30 082,08 грн.; № ДНЕ-094461 від 16.09.2025р. на загальну суму 17 092,92 грн.; № ДНЕ-094462 від 16.09.2025р. на загальну суму 31 375,92 грн.; № ДНЕ-094463 від 16.09.2025р. на загальну суму 16 852,32 грн.; № ДНЕ-094464 від 16.09.2025р. на загальну суму 15 302,16 грн.; № ДНЕ-094465 від 16.09.2025р. на загальну суму 7 334,40 грн.; № ДНЕ-094466 від 16.09.2025р. на загальну суму 11 202,20 грн.; № ДНЕ-094467 від 16.09.2025р. на загальну суму 12 294,48 грн.; № ДНЕ-094468 від 16.09.2025р. на загальну суму 10 212,48 грн.; № ДНЕ-094469 від 16.09.2025 р. на загальну суму 11 240,40 грн.; № ДНЕ-094470 від 16.09.2025 р. на загальну суму 15 242,16 грн.; № ДНЕ-094471 від 16.09.2025 р. на загальну суму 8 884,56 грн.; № ДНЕ-094473 від 16.09.2025 р. на загальну суму 9 099,00 грн.; № ДНЕ-094514 від 16.09.2025 р. на загальну суму 8 992,80 грн.; № ДОK-132566 від 16.09.2025 р. на загальну суму 8 404,44 грн.; № ДНЕ-094472 від 17.09.2025 р. на загальну суму 33 464,88 грн.; № ДОK-134151 від 23.09.2025 р. на загальну суму 12 732,12 грн.; № СРЦ-129984 від 23.09.2025 р. на загальну суму 16 072,20 грн.; № СРЦ-129987 від 23.09.2025 р. на загальну суму 1 027,92 грн.; № СРЦ-130344 від 25.09.2025 р. на загальну суму 14 307,60 грн.
Відповідач частково сплатив вартість отриманого товару в розмірі 50 000,00 грн., а саме платіжною інструкцією № 413 від 05.12.2025р. на суму 27 000,00 грн., а також платіжною інструкцією № 8008 від 05.12.2025р. на суму 23 000,00 грн.
Також позивач вказує, що Відповідач здійснюючи оплату товару на користь Позивача, в призначенні платежу своїх платіжних інструкцій вказав “Оплата за товар (напої) зг.договору №008080 від 21.05.25р.”, що у свою чергу унеможливлює встановити за якими саме видатковими накладними здійснювалась оплата товару.
Позивач зазначає, що у випадку, коли в графі платіжного доручення “призначення платежу” відсутні посилання на період, дату, номер видаткової накладної, згідно якої здійснюється платіж, такий платіж має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.
Зважаючи на те, що умовами договору поставки, не передбачено порядок зарахування платежів покупця на користь постачальника, позивач відносив платежі відповідача на погашення заборгованості в хронологічному порядку починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період. 
Таким чином, позивач зазначає, що своїми двома платежами від 05.12.2025р на загальну суму 50 000,00 грн., відповідач погасив свою попередню заборгованість по оплаті товару поставленого позивачем раніше, а також частково сплатив вартість товару поставленого йому за видатковою накладною № ДНЕ-094454 від 16.09.2025р. на суму 16535,08 грн.
Отже, позивач вважає, що у відповідача існує заборгованість по оплаті товару поставленого позивачем починаючи з видаткової накладної № ДНЕ-094454 від 16.09.2025 на суму 13547,00 грн., а також повністю неоплаченими є всі послідуючі за нею видаткові накладні.
Таким чином, враховуючи здійснену відповідачем від 05.12.2025 часткову оплату вартості поставленого позивачем товару, в порушення умов договору, а саме п. 3.3., у відповідача існує прострочена заборгованість по оплаті товару на користь позивача в загальному розмірі 274 681, 96 грн.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення у даній справі. 

Разом з тим, щодо додаткового рішення судом встановлено, що 04 грудня 2025 року між адвокатом Семенюком Олегом Вячеславовичем (надалі – адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" (надалі – клієнт) укладено договір про надання послуг адвоката.
Відповідно до пункту 1.1 договору адвокат зобов`язується здійснити представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору адвокат надає клієнту правову допомогу у вигляді здійснення представництва та захисту клієнта в органах досудового розслідування, правоохоронних органах, судах будь-яких інстанцій, а також представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, зокрема надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правової експертизи документів, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до пункту 1.3 договору для виконання зобов`язань за договором клієнт уповноважує адвоката представляти його інтереси, а також інтереси посадових осіб підприємства клієнта в будь-яких підприємствах, установах, в органах досудового розслідування, правоохоронних органах та в судах будь-яких інстанцій та юрисдикцій, по будь-яким кримінальним, цивільним, господарським та адміністративним справам та провадженням, учасником яких у будь-якому статусі виступає клієнт та/або посадова особа підприємства клієнта.
Згідно з пунктом 2.1 договору адвокат зобов`язується:
2.1.1 здійснювати захист та представництво інтересів клієнта; 
2.1.2 надавати клієнту правову допомогу, інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань;
2.1.3 надавати правові послуги відповідної якості;
2.1.4 виконувати розпорядження клієнта, що стосуються предмета даного договору і передбачені умовами договору;
2.1.5 вчасно повідомляти клієнта про необхідність надання документів та інформації, пов`язаних з виконанням цього договору;
2.1.6 повідомляти клієнту, на його вимогу, поточну інформацію про хід виконання договору;
2.1.7 дотримуватись конфіденційності та не розголошувати інформацію, отриману під час виконання даного договору;
2.1.8 не використовувати результати, отримані в ході надання правових послуг, у власних цілях та в інтересах інших клієнтів.
Згідно з підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 договору клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату гонорару адвоката за надані по даному договору послуги.
Відповідно до пункту 4.1 договору адвокат надає клієнту правову допомогу згідно п. 2.1 договору протягом робочого часу адвоката, який встановлюється адвокатом особисто кожний день.
Відповідно до пункту 4.2 договору адвокат виконує усі доручення клієнта в межах свого робочого часу.
Згідно з пунктом 5.1 договору за надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар, який визначається у розмірі та оплачується в порядку, передбаченому угодою між сторонами. Послуги приймаються та оплачуються по актам приймання-передачі наданих послуг. Правова допомога на розсуд адвоката може надаватися безоплатно.
Відповідно до пункту 6.1 договору цей договір укладений на строк до 31 грудня 2027 року та набуває чинності з моменту його підписання сторонами. В разі якщо термін розгляду справи (провадження), в якій адвокат приступив до здійснення представництва та захисту клієнта, буде довшим строку цього договору, строк дії договору продовжується до закінчення розгляду такої справи (провадження).
11 грудня 2025 року між адвокатом Семенюком Олегом Вячеславовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-ЛОГІСТИК" підписано акт №7-ПД/О-Л від 11.12.2025 про надання послуг правової допомоги. 
Згідно з п. 1 акту адвокатом були надані, а клієнтом були отримані наступні роботи (послуги): 
1. Зустріч адвоката з клієнтом, ознайомлення адвокатом з договором поставки та первинними фінансово-господарськими документами на поставку товару клієнтом покупцю ТОВ “САХАРА ЛТД” (код ЄДРПОУ 39430993), виготовлення сканованих копій договору поставки, видаткових накладних, усна консультація щодо порядку стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ “САХАРА ЛТД” (код ЄДРПОУ 39430993). Загальна кількість затраченого на виконання часу – 2 год, вартістю 1 600 грн (без ПДВ). 
2. Розрахунок пені та інфляційних втрат, підготовка, оформлення та подання адвокатом з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, позовної заяви з додатками до відповідача ТОВ “САХАРА ЛТД” (код ЄДРПОУ 39430993) в Господарський суд Дніпропетровської області. Загальна кількість затраченого на виконання часу – 10 год, вартістю 8000 грн (без ПДВ).
Відповідно до пункту 2 акту сторони погодили, що вартість 1 (однієї) години роботи адвоката становить 800 (вісімсот) грн 00 коп.
Згідно з пунктом 3 акту загальна вартість послуг по даному акту становить 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Відповідно до пункту 4 акту сторони погодили, що клієнт здійснить оплату послуг правової допомоги на користь адвоката в термін 45 (сорока п`яти днів) з дати укладення даного акту.
Згідно з пунктом 5 акту, підписуючи даний акт, клієнт підтверджує те, що заперечень та зауважень до наданих адвокатом послуг не має.
За встановлених обставин щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення документів, підготовку позову як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, зважаючи на відсутність заперечень від відповідача, суд дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 600,00 грн відповідає принципу співмірності та розумності, є співрозмірною з часом, витраченим на їх надання.
Зважаючи на викладене, суд задовольнив заяву позивача зі стягненням з відповідача 9 600,00 грн витрат на правничу допомогу.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване додаткове рішення у даній справі. 

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційними скаргами стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції.

Розглянувши апеляційні скарги без повідомлення сторін, колегія суддів зазначає наступне. 
Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026.
Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причину) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19; від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ТОВ "САХАРА ЛТД" в частині вимог про зменшення розміру пені з 13 215,77 грн до 1 000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору поставки товару № 008080 від 21.05.2025 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 291 217,04 грн. Відповідач належним чином прийняв зазначений товар, у зв`язку з чим у нього виникло грошове зобов`язання з його оплати у строк передбачений п. 3.3 договору. 
Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач здійснив часткову оплату вартості отриманого товару в розмірі 50 000,00 грн (платіжними інструкціями № 413 та № 8008 від 05.12.2025), внаслідок чого у останнього утворилась прострочена заборгованість у загальному розмірі 274 681,96 грн. Оскільки відповідач не надав суду належних доказів оплати залишку заборгованості в повному обсязі або обґрунтованого контррозрахунку суми позову, факт порушення ним грошового зобов`язання є доведеним.
Посилання скаржника на те, що порушення грошового зобов`язання виникло внаслідок енергетичної кризи осені-зими 2025 року, що призвело до дефіциту електроенергії та графіків відключень, не можуть бути підставою для зменшення штрафних санкцій в апеляційному порядку. Колегія суддів наголошує, що вказані обставини мали загальний вплив на економіку України, і в аналогічних умовах перебували всі суб`єкти господарювання, включно з позивачем (ТОВ "ОЛГА-ЛОГІСТИК"), який, попри кризу, належним чином виконав свої договірні зобов`язання з поставки товару.
Довід апелянта про те, що стаття 551 ЦК України не містить критерію "передбачуваності" обставин на момент укладення договору, відхиляється колегією суддів як такий, що ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права. Реалізуючи свої дискреційні повноваження щодо зменшення неустойки, суд зобов`язаний оцінювати поведінку сторін через призму статті 3 ЦК України (розумність, добросовісність, справедливість). Укладаючи договір № 008080 від 21.05.2025 (в умовах тривалого воєнного стану), відповідач діяв як професійний учасник ринку і мав прогнозувати сезонні ризики, пов`язані з опалювальним періодом та можливими ударами по інфраструктурі. Перекладання комерційних ризиків відповідача на позивача шляхом нівелювання погодженої сторонами відповідальності порушує засади збагачення однієї сторони за рахунок іншої та підриває обов`язковість договору як фундаментального інструменту господарських правовідносин.
Колегія суддів також відхиляє аргумент скаржника про відсутність доказів завдання позивачу реальних майнових збитків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Більше того, як встановлено судом першої інстанції, заявлена до стягнення пеня у розмірі 13 215,77 грн нарахована за порівняно незначний період прострочення (з 15.10.2025 по 11.12.2025) та становить лише 4,8% від суми простроченого основного боргу, з якою відповідач в межах апеляційного перегляду погодився. Таким чином, нарахована сума повністю корелюється з компенсаційною функцією неустойки, не носить карального чи надмірного характеру, а факт здійснення відповідачем часткової оплати вже був врахований позивачем при визначенні бази нарахування пені.
З огляду на це, висновок місцевого господарського суду про відсутність виняткових обставин для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає балансу інтересів сторін.
Відтак, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та інших пов`язаних з розглядом справи витрат, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання послуг адвоката від 04.12.2025, укладений між ТОВ "ОЛГА-ЛОГІСТИК" та адвокатом Семенюком Олегом Вячеславовичем, ордер на надання правничої допомоги, а також акт № 7-ПД/О-Л від 11.12.2025 про надання послуг правової допомоги. Судом першої інстанції належним чином досліджено умови вказаного договору та встановлено, що сторони погодили фіксовану вартість однієї години роботи адвоката у розмірі 800,00 грн, а також визначили, що послуги приймаються за актами приймання-передачі. Згідно з підписаним між позивачем та його адвокатом актом від 11.12.2025, загальна вартість наданих послуг (підготовка позову, ознайомлення з документами, розрахунок штрафних санкцій) склала 9 600,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з письмових пояснень ТОВ "САХАРА ЛТД", поданих під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач обґрунтовуючи вказану позицію, зазначав, що дана справа є стандартною для категорії спорів, які випливають із неналежного виконання договору поставки, а розрахунок штрафних санкцій не вимагав від адвоката надмірних зусиль через можливість використання автоматизованих програм.
Колегія суддів зазначає, що за змістом статті 126 ГПК України суд першої інстанції володіє широкими дискреційними повноваженнями щодо визначення остаточного розміру судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, та оцінює надані докази і заперечення сторін за своїм внутрішнім переконанням.
Зі змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що місцевий господарський суд не обмежився переліком документів, а здійснив повний аналіз заявлених позивачем витрат у сукупності з доводами відповідача. Зокрема, суд врахував характер правовідносин, обсяг матеріалів справи та доведеність факту надання послуг адвокатом на підставі договору від 04.12.2025 та акту від 11.12.2025.
Відхиляючи аргументи апелянта про технічний характер розрахунків, колегія суддів зазначає, що використання допоміжних засобів чи комп`ютерних програм не усуває необхідності професійного аналізу адвокатом кожної видаткової накладної окремо, перевірки дат виникнення прострочення по кожній партії товару, а також формування цілісної та переконливої правової позиції для захисту інтересів клієнта. Така аналітична робота вимагає належної кваліфікації та часових витрат.
Доводи апелянта про те, що справа є типовою, а позовна заява є шаблонною та повторює тексти у справах № 904/6979/25 та № 904/6897/25, не спростовують обґрунтованості витраченого часу. Кожне судове провадження, навіть за участю тих самих сторін, базується на унікальному масиві первинних документів (інші дати, номери накладних, суми поставок та хронологія часткових оплат). Посилання на те, що в іншій справі суд зменшив аналогічні витрати, не має преюдиційного чи обов`язкового значення, оскільки розмір витрат оцінюється судом у кожній справі індивідуально.
Оскільки позовні вимоги у даній справі задоволено повністю, а загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 600,00 грн складає лише близько 3,3 відсотка від ціни позову 290 777,25 грн, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що такий розмір винагороди адвоката є співмірним, реальним та не може вважатися надмірним тягарем для відповідача. 
Сама лише незгода скаржника з визначеною судом сумою, за відсутності доказів очевидної неспівмірності чи явного завищення обсягу робіт, не є самостійною підставою для скасування або зміни законного судового рішення в апеляційному порядку.
Відтак, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, Центральний апеляційний господарський суд встановив, що доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваних рішенні та додатковому рішенні. 
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 та додаткового рішення від 30.03.2026 у справі № 904/7021/25, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційних скарг.

Судові витрати

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати скаржника зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг слід залишити за останніми.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАРА ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 у справі № 904/7021/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/7021/25 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2026 у справі № 904/7021/25 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Л.В. Андрейчук 

Суддя Г.В. Левшина