Справа № 282/224/26
Провадження № 2/282/262/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року      
селище Любар
Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», інтереси якого представляє Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 березня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №2116896 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 15000,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
30.10.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», уклали договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020. Згідно вищевказаного договору та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. 
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 23100.00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн; заборгованість за процентами 8100,00 грн.
На підставі викладеного вище, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020 в загальному розмірі 23100 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а також сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн.
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано з АТ КБ "Приватбанк" інформацію про зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 15000.00 грн.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
30 березня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача не погоджується із вимогами позивача. Окрім того подав до суду заяву про застосування строку позовної давності та заяву про зменшення витрат на правничу допомог, які підлягають розподілу між сторонами.
У відзиві представник позивача вказує, що позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №2116895 від 11.03.2020 подана з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Окрім того, представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами договору №2116895 від 11.03.2020, зокрема меморіального ордеру, виписки по особовому рахунку. Долучені до матеріалів справи копія кредитного договору про надання споживчого кредиту №2116896 від 11.03.2020, копія паспорту споживчого кредиту, копія довідки про ідентифікацію не є первинними бухгалтерськими документами та допустимими доказами на отримання позичальником кредитних коштів за умовами кредитного договору №2116896 від 11.03.2020 та не доводить факту перерахування коштів на рахунок, відкритий у банківській установі на ім?я ОСОБА_1 .
Зазначає, що розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, також не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит та наявності заборгованості перед позивачем.
Представник позивача вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачу було здійснено перерахування грошових коштів на банківську картку, а тому вважає, що наразі відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача договором №2116896 від 11.03.2020 року на суму 23100.00 гривень.
Представник позивача вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума прострочених платежів за процентами у розмірі 8100 гривень не є співмірною сумі існуючої заборгованості за кредитом у розмірі 15000 гривень за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов?язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Окрім того, представник позивача не погоджується з заявленою сумою витрат позивача на правничу допомогу.
На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволення позовних вимог. Застосувати позовну давність до вимог позивача.
06 квітня 2026 року надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними в заяві про застосування строків позовної давності, та вважає їх безпідставними, оскільки відповідач не врахував об?єктивні обставини, які продовжували та зупиняли його, а саме: набрання чинності Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Також, відповідно до п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в редакції, яка діяла з 17.03.2022 по 29.01.2024, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257, 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Представник позивача також вважає безпідставним твердження представника відповідача відносно того, що позивачем не доведено факту видачі кредиту за кредитним договором, так як надана копія Повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020 містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом. Натомість, відсутність у матеріалах справи виписок по особових рахунках не свідчить про відсутність заборгованості.
Щодо розрахунку заборгованості вказує, що представником позивача долучено до позовної заяви детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020, який містить повну та прозору інформацію про: початкову суму наданого кредиту, періоди нарахування відсотків, кількість днів прострочення, суми щоденних нарахувань, сплачені суми, суми до сплати, загальну суму заборгованості за відсотками та загальну суму заборгованості за кредитом.
Представник позивача вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на практику Верховного Суду про зменшення розміру процентів, оскільки вказані постанови покладають обмеження лише на розмір процентів, як міри відповідальності за невиконане зобов?язання, тоді як позивач заявив стягнення нарахованих процентів за користування кредитом, які погоджені умовами підписаного договору як плата за користування кредитними коштами. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, а також на підставі ст.525 ЦК України кредитодавцем не здійснювалось.
Представник позивач заперечує проти твердження відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, оскільки така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики. Вважає, що заявлена сума є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. 
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
11 березня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір №2116896 про надання споживчого кредиту.
На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 1,26 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процента ставка 1,80 % в день від суми кредиту, застосовується межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 461,16% річних; за стандартною ставкою 658,80% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 20670,00 грн; за стандартною ставкою 23100,00 грн.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку Споживача № НОМЕР_1 або іншу платіжну картку, реквізити якої надані Споживачем в Особистому кабінеті.
Договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 .
Згідно додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту, № 2116896 від 11.03.2020 (графік платежів) у ОСОБА_1 дата повернення та сплати нарахованих процентів становить 10.04.2020, сума позики становить 15000,00 грн; сума нарахованих процентів 5670,00 грн. Разом до оплати 20670,00 грн.
У паспорті споживчого кредиту міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту та інша додаткова інформація.
Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір про надання споживчого кредиту № 2116896 від 11.03.2020, ідентифікована ТОВ «Авентус Україна». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора).
ТОВ ФК «Вей Фор Пей» своїм листом від 16.12.2025 №618-ВП повідомило про успішні перекази коштів на картки клієнтів: 11.03.2020 на суму 15000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , код авторизації unknow, номер транзакції в системі WayFor Pay - creditplus-6070054.
Із інформації АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла на вимогу суду слідує, що в банку емітовано картку на ім`я ОСОБА_1 та відкритий банківський рахунок. На вказаний рахунок 11 березня 2020 року зарахування коштів на суму 15000,00 грн.
Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за позичальником ОСОБА_1 рахується наступна заборгованість: основний борг 15000,00 грн, проценти за стандартною процентною ставкою 8100,00 грн.
30 жовтня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № ККАУ-0102020. Відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
30 жовтня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 30 жовтня 2020 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 30 жовтня 2020 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 7017.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 11 вересня 2020 року, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2116896 на загальну суму 2310,00 грн.
Платіжною інструкцією від 30.10.2020 року №20049 підтверджується оплата компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги згідно п. 7.1 Договору відступлення права вимоги №ККАУ-30102020 від 30.10.2020.
13 лютого 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій повідомило про відступлення права вимоги за кредитним договором №2116896, а також про необхідність сплатити заборгованість в сумі 23100,00 грн.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується укладеним 11.03.2020 договором №2116896 про надання споживчого кредиту. Сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, а тому вони підлягають виконанню.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, що підтверджується листом ТОВ ФК «Вей Фор Пей» про успішний переказ коштів на картку клієнта: 11.03.2020 на суму 15000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 . Факт переказу коштів відповідачці ОСОБА_1 також підтверджується інформацією ТА КБ «ПриватБанк», відповідно до якої На ім`я ОСОБА_1 емітовано картку, а 11.03.2020 здійснено зарахування коштів в сумі 15000,00 грн.
Разом з тим, відповідачкою не надано доказів про виконання умов договору. 
Із матеріалів справи вбачається про порушення ОСОБА_1 умов договору та несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, що призвело до порушення прав позивача.
За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Суд зазначає, що підписаний 11.03.2020 договір №2116896 про надання споживчого кредиту, свідчить про те, що відповідачка ознайомилася, зрозуміла та добровільно погодила всі його умови, зокрема: сума кредиту (загальний розмір) - 15000,00 грн, строк кредиту 30 днів, стандартна процента ставка 1,80 % в день від суми кредиту, застосовується межах строку надання кредиту, якщо споживач не виконав умови зазначені в 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору.
Таким чином, нараховані стороною позивача відсотки в сумі 8100,00 грн в межах строку в межах строку кредитування з дотриманням умов договору, що є платою за користування позивачем коштами, розрахована відповідно до процентної ставки, визначеної у договорі, за період з дати видачі кредиту до дати закінчення строку кредитування.
З огляду на викладене, суд відкидає доводи представника відповідача щодо не співмірність нарахованих відсотків відповідно до існуючої заборгованості за кредитом 15000,00 грн.
Оскільки відповідачкою не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020 в загальному розмірі 23100.00 грн, яка складається: заборгованість за тілом кредиту 15000.00 грн; заборгованість за процентами 8100.00 грн.
Щодо заявленого клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальний строк позовної давності становить три роки. За ч.5 ст 21 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Проте, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, ст. 257 ЦК, продовжуються на строк дії такого карантину. Такий карантин був запроваджений на території України постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 9.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023.
Крім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, який діяв до 04.09.2025, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, був зупинений на строк дії такого стану.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідачку пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2662,40 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» в особі Ломідзе Дмитра Вадимовича та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенко Михайла Ігоровича укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025.
Відповідно до акта №46 наданих послуг від 13.02.2026 та детального опису наданих послуг до акту №46 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, сума наданих послуг складає 8000,00 грн.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. 
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 512- 516, 536, 549, 610, 611, 625, 629, 639, 1054, 1077, 1082 ЦК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2116896 від 11.03.2020 в розмірі 23100 (двадцять три тисячі сто) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 . 
Суддя В.М. Носач